Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kun mestari Geppetto rakensi Pinokkion, hän oli jo menettänyt poikansa.
Kaikki tapahtui ennen syntymääni, mutta olen kuullut tarinan.
Sitten minusta tuli osa sitä.
Geppetto menetti Carlon suuren sodan aikaan.
He saivat olla yhdessä 10 vuotta.
Mutta tuntui kuin Carlo olisi vienyt vanhan miehen elämän mukanaan.
Isä! -Niin?
Arvaa, mitä minä näin? -No?
Arvaa! -En keksi.
Näin lentokoneita!
Niinkö? Hyvä.
Mitä rakennat tällä kertaa, isä? -Arvaa!
Sotilastako? Taikuria? Noitaa? -En.
Odota, niin näet, Carlo.
Kaikki hyvä vaatii kärsivällisyyttä.
Paljoa ei tarvittu.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Heille riitti toistensa seura.
Ja vanha noita varoitti pientä siiliä:
"Älä valehtele,
sillä muuten nenäsi kasvaa ja kasvaa aina tänne saakka."
Kasvoiko nenä?
Valheet, rakas poikani, paljastuvat heti, koska ne muistuttavat pitkiä neniä.
Kaikki muut paitsi valheen kertoja näkevät ne.
Mitä enemmän valehtelee, sitä pidemmäksi nenä kasvaa.
Laula äidin laulu, jotta saan unta. Laulathan, isä?
Hyvä on.
Poikain, armain
Aurinko maailmain
Tähdet ja kuu Korkeammalle!
Ja kirkas taivahain
Sun katsees pystyy sydämeni Haavat korjaamaan
Kokeile.
Sun syleilysi katoamaan
Kiitos, arvon naiset.
Kaikki huolet saa
Se saa
Sinulle.
Minulleko? -Mihin sua edes vertaisinkaan
Keväiseen päivään kaunehimpaan
Nauramaan saat
Ja laulamaan Aina aamuisin
Ja iltaisin
Oot mun kaikkeni
Mun rakkain poikani
Vedä, Carlo! Vedä!
Poikain, armain Erinomaista työtä, Geppetto.
Kiitos.
Mun aarre arvokkain
Varo, Carlo!
Yhden kuollessa kasvaa tilalle toinen.
Käykö tämä?
Ei, Carlo. Sen on oltava täydellinen.
Näetkö?
Tästä puuttuu suomuja.
Poikain
Armain
Oot
Aurinkoni ain
Hyvää yötä, isä.
Hyvää yötä, poikani.
Pidän uusista kengistäni!
Mukava kuulla, Carlo.
Menemmekö ensin kirkkoon? -Kyllä vain.
Hei, pikku koira.
Huomenta.
Mestari Geppetto, korjaatteko krusifiksin tänään?
Yritetään.
Hyvät rouvat. -Täydellisyyden tavoittelija.
Mallikansalainen.
Ja oiva isä.
Carlo, hienot kengät. Ota tästä!
Kiitos, herra!
Hyvää huomenta. -Hei!
Kas, Carlo.
Geppetto.
Hienolta näyttää.
Onko jo aika lähteä kotiin?
Melkein. Laita vielä vähän punaista.
Unohdin näyttää, mitä löysin.
No, mitä?
Kohta näet.
Täydellinen käpy. Kaikki suomut tallella.
Ajattelin istuttaa sen ja katsoa puun kasvavan.
Ja veistää leluja itselleni. Kuten sinä.
Noin hyvää ajatusta ei kukaan poika olekaan ennen keksinyt.
Niinpä.
Mikä tuo ääni on? Onko se lentokone?
Ota työkalut.
Äkkiä.
Kotona odottaa takkatuli ja lämmin keitto.
Voimmeko lämmittää kaakaotakin? -Toki.
Juuri sopiva päivä kaakaolle, vai mitä?
Ilman muuta.
Isä, mitä nyt? -Ei varmaankaan mitään, mutta…
Odota. Käpyni!
Myöhemmin huhuttiin, ettei kaupunkiin ollut tarkoitus osua.
Koneet olivat palaamassa tukikohtaan,
ja ne kevensivät kuormaansa pudottamalla pommit.
Carlo!
Ei…
Carlo.
Geppetto ei jättänyt häntä. Kaikki pysähtyi.
Hän ei koskenut töihinsä. Eikä juuri syönyt.
Eikä krusifiksi tullut valmiiksi.
Vuodet vierivät.
Muut jatkoivat elämäänsä,
mutta Geppetto ei.
Tässä kohtaa minä astun kuvaan.
Olin kirjailija. Olin vuosikaudet etsinyt sopivaa paikkaa,
jossa kirjoittaa kiehtovasta elämästäni.
Ja lopulta -
se löytyi.
Turvapaikkani.
Koti.
Siellä voisin kirjoittaa muistelmiani. Mikä tarina siitä tulisikaan!
Olin asunut asianajajan takassa Sardiniassa.
Seilannut Adrianmerellä kalastusveneessä.
Pesinyt talven Perugiassa kuuluisan kuvanveistäjän luona.
"Sirityksiä nuoruudestani".
Kirjoittanut Sebastian S. Sirkka.
Näin sinusta unta, Carlo.
Näin unta, että olit täällä kanssani.
Poikani.
Voi että.
Saisinpa sinut takaisin. Olen pahoillani.
Katsoin, kun vanha mies itki. Se oli koskettavaa.
Enkä ollut ainoa, joka häntä katseli.
Maapallolla kulkiessani olen oppinut,
että vuorilla ja metsissä elää vanhoja henkiä,
jotka pysyvät poissa ihmisten tieltä.
Paitsi joskus.
Haluan sinut takaisin, Carlo.
Tänne.
Luokseni.
Mikset kuule rukouksiani?
Miksi?
Mihin jäimmekään?
Aivan. Perug…
Kautta tuntosarvieni!
Saan hänet vielä takaisin.
Rakennan Carlon uudestaan.
Mitä… Hei!
Tästä viheliäisestä männystä!
Mitä ihmettä?
Ei!
Mikä kauhujen talo!
Teen sinut valmiiksi huomenna.
Niin. Huomenna.
Hus siitä!
Pois siitä. Mene pois!
Ala kalppia.
Ei. Tämä on kotini.
Ei tänne saa tulla. Pois.
Mene pois täältä. Pois!
Aivan.
Pieni puinen poika.
Herää auringon kanssa ja kulje maan päällä.
Anteeksi, voinko auttaa? Tämä on kotini.
Saanko kysyä, kuka ihmeessä olet?
Ihmeessäkö? Olen suojelija.
Huolehdin pienistä. Unohdetuista. Eksyneistä.
No, minäpä olen Sebastian S. Sirkka, asunnonomistaja.
Minulla on oikeus tietää kotiani koskevista juonista ja vehkeilystä.
Koska asut jo puisen pojan sydämessä, voit ehkä auttaa minua.
Auttaa missä?
Varjele häntä. Opasta häntä hyvyyteen.
En ole kotiopettaja, rouva. Olen kirjailija, tarinankertoja.
Kirjoitan tällä hetkellä muistelmiani.
Tässä maailmassa saa sen, mitä antaa.
Ota tehtävä vastaan, niin toteutan yhden toiveesi.
Voinko toivoa mitä tahansa? Ihanko mitä vain?
Kirjani julkaisemista? Mainetta? Kunniaa?
Mitä vain.
Ehkä voin auttaa. Yritän parhaani. Eihän kukaan muuta voi.
Melko nokkelaa, vai mitä?
Pieni mäntypuinen poika.
Olkoon nimesi Pinokkio.
Herää auringon kanssa -
ja kulje maan päällä.
Ilahduta murtunutta miestä ja pidä hänelle seuraa.
Ole hänen poikansa.
Tuo hänen päiviinsä valoa, niin hän ei ole enää yksin.
Kuka siellä?
Varohan vain!
Olen aseistettu!
Hyvää huomenta, isä!
Mitä ihmettä? Mitä kumman noituutta?
Halusit, että elän. Pyysit, että elän.
Kuka olet?
Nimeni on Pinokkio.
Olen poikasi.
Et ole poikani. Älä tule lähemmäs.
Poika puhuu totta, mestari Geppetto.
Se kuhisee torakoita!
Mikä tämä on?
Hukun näihin ihmeisiin
Ei, pois siitä!
Uutta kaikki tää on niin
Pysy kaukana. Älä tule lähelle!
Mikä kumma tää lienee? -Se on kello. Älä koske siihen.
Entä mitä se tekee? -Se kukkuu kuudelta.
Ei!
Entä mikä tää lienee? -Se on vasara.
Mitä vasara tekee? -Lyö, rikkoo, murskaa!
Kivaa, niin kivaa!
Kaikki tää on uutta niin
Minulle
Niin hauskoja on sanat nää
Ne kaikuu, raikuu, helähtää!
Loistaa, kiiltää
Ja sisällä pään tanssii tanssejaan Ne sanat kuulla saan
Entä mikä tää lienee? -Yöastia.
Entä mitä se tekee?
Minä… Niin.
Kivaa, niin kivaa!
Tää on uutta niin Kaikki tää on uutta niin!
Älä…
Kivaa, kivaa!
Lopeta!
Kaikki tää on uutta niin!
Olipa se hauskaa, isä.
Et ole poikani!
Mikä sinua vaivaa?
Isä?
Anteeksi.
Minä…
Odota täällä. Älä tule ulos.
Aika lähteä kirkkoon.
Kirkkoon? Haluan kirkkoon. -Odota siinä.
Kirkkoon! -Etkö ymmärrä?
Kirkko!
Ei, hän käski odottaa.
Lähden kirkkoon! -Ei. Lopeta.
Tottele isääsi.
Tottele?
Teet kuten käsketään.
En halua totella!
No,
yrität parhaasi. Ei kukaan voi muuta.
Rakas isä…
Lähden kirkkoon!
Hei!
USKO, TOTTELE, TAISTELE
Hei sitten!
Katso, isä. Tuolla!
Mikä tuo on?
Isä!
Se puhuu!
Isä! Täällä!
Pinokkio.
Minä täällä!
Tulin kirkkoon.
Demoni!
Noituutta!
Malocchio!
Pinokkio.
Ei! Älkäähän nyt! Sehän on sätkynukke. Huvittelua vain.
Jos se on sätkynukke, missä ovat narut?
Totta. Kuka ohjaa sinua, puinen poika?
Minä tietenkin ohjaan.
Kuka ohjaa sinua?
Ei podestàlle puhuta noin.
Se on nukke vain. Nukke!
Enkä ole. Olen lihaa, luuta ja lihasta.
Olen oikea poika!
Demoni! -Hirviö!
Kerrassaan inhottavaa.
Tämä on paholaisen työtä. -Riittää!
Tämä on Herran huone.
Senkin hölmö juoppo.
Veistitkö tuon, vaikka pyhä Kristuksemme -
roikkuu yhä keskeneräisenä?
Vie tuo epäpyhyys pois. Nyt!
Kyllä, padre.
Häpeäisit, Geppetto. -Polttakaa se!
Anteeksi. -Päreiksi vain!
Anteeksi. Kaikki järjestyy. -Ulos!
Kirottu Geppetto! -Herra rankaisee häntä.
Ulos täältä!
Älähän rimpuile. -Hei!
Carlo ei käyttäytynyt näin.
Isä, miksi nenäni kasvoi tänään?
Sinä valehtelit, Pinokkio.
Valeen näkee yhtä hyvin kuin nenäsi.
Mitä enemmän valehtelet, sitä enemmän se kasvaa.
Onko näin?
Näin on.
Ole hyvä. -Kaakaota.
Kiitos, Geppetto. Arvostamme vieraanvaraisuuttasi.
Kynttilä, istuudu takan ääreen.
Tulimme keskustelemaan välikohtauksesta kirkossa.
Seurakunta säikähti luomustasi.
Podestàna minun on varmistettava, ettei nukkesi ole uhka yhteisölle.
Ei kai nyt sentään.
Oi, onko tuo -
kuumaa kaakaota?
Olet nukke. Et ole eläissäsi syönyt mitään!
Siksi minulla kai on niin kova nälkä!
Kauhea nälkä, isä. Näännyn kuoliaaksi!
Etkä näänny.
Istu takan ääreen ja anna minun puhua vieraiden kanssa.
Mutta minä en tahdo! Haluan kaakaota!
Ole kiltti, isä! -Älähän nyt.
Tässä, ole hyvä.
Voi pojat! Kiitos.
Niin, Pinokkio. Mene lämmittelemään jalkojasi.
Tottele isääsi.
Toki tottelen, jos saan kaakaota.
Voi pojat!
Siinäpä hurmaava poika.
Podestà on kaupungin moraalinvartija. Ymmärräthän?
Häntä ei saa uhmata…
Aivan! Eikä minua saa pilkata!
Teen kuten toivot. Saat siitä sanani.
Entä puinen poika?
Annatko hänen juosta vapaana ympäri kaupunkia?
En suinkaan. Laitan hänet lukkojen taakse. Tänne talooni.
En jää lukkojen taakse.
Rikon ikkunat. Ihan taatusti!
Epänormaali poika kaipaa kuria ja järjestystä.
Mutta hän vaikuttaa vahvalta, ja hänet on tehty italialaisesta männystä.
Hyvästä mäntypuusta.
Ei hän täydellinen ole, mutta hänen aikeensa ovat hyvät.
Hei, mene lähemmäs tulta, niin lämpenet.
Poika. Tule tänne.
Katso poikaani Kynttilää. -Niin.
Mallikelpoinen fasistinuori.
Ylpeä, rohkea.
Voimakas kuten isänsä.
Ja täydelliset hampaat. Ei kellastumia.
Isä? Isä!
Jalkani ovat kuumat kuin kaakao.
Katso!
Mitä?
Tulipalo! Taloni palaa!
Niin! Katsokaa minua!
Katsokaa! Olen tulessa!
Katso nyt, mitä teit, isä. Pilasit jalkojeni kauniin hohteen.
Tällaista kurittomuudesta seuraa.
Lähetä lapsi kouluun.
Kouluunko? Pinokkio, vai?
Niin. Huomenna.
Kouluun.
Voi, mikä päivä.
Aika nukkua.
Tiedätkö, isä. Pidän vanhoista jaloistani. Ja pidän niistä palavina.
Pinokkio, jos menet nyt nukkumaan, teen sinulle aamulla uudet jalat.
Samanlaiset kuin ne vanhat?
Paremmat.
Paremmatko? Voinko saada sirkan jalat? Voisitko tehdä niitä neljä?
En, vain kahdet.
Kaksi riittää.
Hyvää yötä, isä.
Hyvää yötä, poi…
Hyvää yötä, Pinokkio.
Sebastian?
Niin, Pinokkio.
Kuka Carlo on?
Carlo oli poika.
Geppetto menetti hänet vuosia sitten.
Minne hän joutui?
Miten ihmisen voi hukata?
Hän kuoli, Pinokkio.
Hän ei elä enää.
Onko se paha juttu?
On. Pienen lapsen menettäminen on isälle kauhea taakka.
Mikä taakka on?
Taakkaa kannetaan.
Vaikka se sattuukin.
Kirjoitin sinä yönä paljon.
Sanottavaa piisasi.
Vaihteeksi en kirjoittanut itsestäni,
vaan epätäydellisistä isistä ja pojista.
Sekä menetyksestä. Ja rakkaudesta.
Ja ainakin sinä yhtenä iltana olimme kaikki ihanan tietämättömiä.
Olit oikeassa, isä!
Nämä ovat paljon paremmat kuin ne vanhat jalat!
Katso minua! Voin kävellä takaperin!
Ja hypätä eteenpäin!
Ennen en voinut!
Voi, isä! Näetkö?
Näyttää ihan minulta.
Mikä se on?
Pinokkio. Tule nyt. Kiiruhda!
Voi pojat! Pidän kovasti uusista jaloistani.
Voimmeko mennä tivoliin?
Kenties, Pinokkio. Kenties.
Mutta nyt meillä on töitä.
Töitäkö? Pidän töistä!
Isä, mitä työ on?
Voi, Pinokkio. Älä kysele.
Tyhmä apina!
EI SAA HÄIRITÄ
Tulossa ollaan!
Mitä nyt? Mitä teet täällä?
Käskin laittaa julisteita, jotta saamme yleisöä.
Kaikki menee päin honkia! Ja sinä!
Etkö näe, miten huono tilanne on?
Mikä?
Elävä nukkeko? Oletko varma?
Voisimme nousta taas huipulle!
Nukke voisi tehdä meistä kuninkaita.
Kuninkaat maailman Olimme kerran
Voimmeko olla kuninkaita Toisenkin kerran?
Timantein palkittiin Silkkeihin verhottiin
Oli kerran niin Siis miksi ei taas?
Mua saapuivat kaikki katsomaan
Ei Volpen kruunua vastustaa voi
Nyt perheen pienimmät
Ja naimisissa olevat
Garboa, Gardelia ja Valentinoa suosivat
La voce di Caruso
Jazzia radion
Olitte kuninkaita kerran
Mon Dieu, se maittais!
Olitte ritareita yön Suuria ja mahtavia kerran
Siis miksi ei taas?
Uskokaa itseenne -Kuninkaat maailman olimme kerran
Uskokaa minuun
Laske alas.
Vielä. Noin.
Vielä vähän. Seis.
Valmista tuli.
Erinomaista, lapsi. Erinomaista.
Isä, erästä asiaa en ymmärrä. -Mitä et ymmärrä, Pinokkio?
Kaikki pitävät hänestä.
Kenestä? -Hänestä.
Kaikki lauloivat hänelle.
Hänetkin on veistetty puusta. Miksi hänestä pidetään, mutta minusta ei?
Tule tänne, Pinokkio.
Tuntemattomat asiat pelottavat joskus ihmisiä,
mutta he pitävät sinusta kyllä tutustuttuaan sinuun.
Oletko valmiina kouluun?
Siinä tapauksessa minulla on sinulle jotain.
Pidän siitä, isä!
Pidän siitä kovasti!
Mikä se on?
Oppikirja.
Aivan erityinen oppikirja.
Se kuului erityiselle pojalle.
Carlolle. Pojalle, jonka menetit.
Oliko hän kiltti poika, isä? -Oli.
Rakastitko häntä kovasti?
Rakastin.
Rakastan.
Sitten minäkin haluan olla kuin Carlo.
Tottelen, käyn koulua ja olen ihan paras siinä,
mitä siellä tehdäänkin.
Saat vielä olla ylpeä!
Kouluun, kouluun
Kouluun tieni käy
Hän on olemassa!
Tuo unelma ja ihme on olemassa!
Kaunis, upea paviaani!
Hänet on saatava.
Kouluun, kouluun Kouluun tieni käy
Koulu! Voi pojat!
Mitä koulussa opitaan, herra Sirkka? -Lukemaan ja kirjoittamaan.
Opitaan kertotaulut.
Mikä se kertomistaulu on?
Jos sinulla on vaikkapa neljä kärryä ja kussakin 27 omenaa…
En välitä taulun sanomisista! Minulla ei ole omenoita, enkä valehtele!
Matematiikkaa vain.
Neljä kerrotaan seitsemällä… Neljä kertaa seitsemän. Siitä tulee…
Menin sekaisin.
En taida enää pitää koulusta, Sebastian.
Löysimme hänet.
Katso, Spazzatura! Ihmeemme!
Sensaatiomme! -Varo!
Tähtemme!
Kuka? Minäkö?
Niin, mon étoile!
Olen kreivi Volpe. Sinut on valittu.
Tule mukaan hauskaan, hienoon ja huolettomaan tivolielämään -
nukke-esitykseni tähtenä!
Älä kuuntele häntä, Pinokkio. Lupasit isällesi mennä kouluun.
Ai niin. Lupasin isälle mennä kouluun.
Katso. Hän antoi Carlon kirjan.
Carlon kirjanko? Niin!
Klassinen ja virallinen opus.
Olet selvästi luontainen älykkö!
Mutta kirjaviisaus ei vedä vertoja koko maailman näkemiselle -
omin silmin upealta esiintymislavalta.
Näet kaikki maailman kansat itse,
kun ne kumartuvat jalkojesi juureen.
Upouusien jalkojeni!
Ei, odota!
Sinun täytyy mennä kouluun.
Voisiko sinne mennä huomenna?
Valitettavasti ei.
Sillä tämä on ainoa päivä,
jolloin kakofoninen tivolimme vierailee seudullanne.
Mutta jos kouluun on mentävä, niin sinne on mentävä.
Tule, Spazzatura.
Etsitään joku muu, joka haluaa kaiken sen jäätelön, popcornin ja kaakaon.
Kaakaonko? -Voi ei.
Tietenkin! Niin paljon kaakaota ja pelejä kuin sielu sietää.
Voi pojat!
Ehkä koulusta voi hiukan myöhästyä.
Vallan mainiosti. Ei kukaan huomaa.
Älä kuuntele häntä, Pinokkio!
On vielä yksi asia hoidettavana.
Allekirjoita tähän, tähän ja tähän. Tarvitsetko kynää?
Ei, Pinokkio. Älä!
Näinkö?
Mainiota! Teen sinusta kirkkaana loistavan tähden.
Seuraa minua, poikani!
Mikä tuska.
Elämä on kauheaa tuskaa.
Mestari Geppetto. Tulisitko alas?
Viimeinkin! Pelastajamme on restauroitu.
Olen pahoillani.
Poika ei mennyt kouluun tänään.
Mutta hän lähti matkaan aamulla. Lähetin hänet kouluun.
Nukke on selvästikin melkoinen toisinajattelija.
Ajattelee omilla aivoillaan.
Niin. -Käy etsimässä hänet.
Luotan siihen, että puinen poika tulee huomenna kouluun.
Huomennako? Aivan niin. Tietenkin.
Voi pojat. Kyllä tivolissa on hienoa.
Saisiko olla lisää popcornia?
En voi syödä enää muruakaan, herra Diavolo.
Paras kai lähteä kouluun.
Jää vielä hetkeksi, Pinokkio.
Anteeksi, että jouduit odottamaan, nukke.
Älä kutsu minua nukeksi.
Poikani. Nuket ovat le meilleur qui soit!
Parhaita. Käsi ylös.
Nukkeja kunnioitetaan kaikissa yhteiskuntaluokissa.
Luulin, että on parasta olla tavallinen poika.
Voi ei. Ihmiset pitävät nukeista.
Il Diavolo, Columbina ja Punchinello.
On toki yksi nukke, joka on heidän kuninkaansa.
Voi pojat, kuinka haluaisin tavata hänet.
Pinokkio!
Hetkinen. Sehän olen minä.
Aivan oikein. Olet oikea ihme.
Sinuun ihastutaan. -Ketkä ihastuvat?
Les idiots!
Kaikki ihanat maailman lapset!
Nosta jalkaa. Sinusta pitävät kaikki, ja he huutavat nimeäsi.
Pinokkio!
Pinokkio, elävä nukke!
Yksi, kaksi ja…
Purkkain, maukkain
Sua jauhan aina vain
Kaipaan, mä vaan
Jäätelöä, piirakkaa
Pinokkio!
Ei.
Carlon kirja!
Mitä?
Tuolla.
Tuo laulu.
Miten hän voi osata sen?
Olen vapaa kuin tuuli
Ei, minä lennän!
Painajainen toisensa perään.
Venyy, paukkuu, maistuu
Poikas nyt hauskaa pitää
Vain!
Jee! Pinokkio!
Kiitos.
Kaikkia noita herkkuja myydään tivolissa.
Kiitos!
Pinokkio? Mitä tämä tarkoittaa?
Mitä sinä teet? -Isä!
Olen tähti, isä! Tähti!
Minusta pidetään. Minut hyväksytään! -Mitä sinä…
Jo riittää temppuilu. Sinun piti olla koulussa.
Mistä tunnet tuon laulun?
Senkin tomppeli apina!
Tähteni!
Missä tähteni on?
Kiitos. Todella ystävällistä.
Sotkit Carlon kirjan etkä mennyt kouluun. Miksi?
Lupasit käyttäytyä kuin…
Carlo.
Niin.
Aioinkin, isä, mutta…
Niin, Pinokkio. Mitä?
Kymmenen puskarosvoa otti…
He tulivat puskista ja ottivat kirjan.
Vai niin.
Mitä sitten tapahtui?
Heillä oli kirves, ja he halusivat kaakaota.
Kuumaa kaakaota!
Pinokkio, älä valehtele minulle.
Olen isäsi.
Mutta puhun totta.
Miksi nenäsi sitten kasvaa?
Eikä kasva!
Valheita, valheita ja valheita.
En valehtele!
Katso nyt itseäsi.
Menkää pois!
Tämä ei ole mikään näytös!
Onpas.
Irrota kätesi carissimosta, senkin juoppo -
kleptomaani!
Älä koske häneen!
Rakensin hänet!
Ja löysin hänet!
Hän ei ole nukkesi. Vaan minun!
Ehkä meidän pitäisi… -Hän ei ole kumpaakaan.
Hän on näyttelijä. Minun näyttelijäni.
Anna hänet tänne!
En koskaan.
Hyvänen aika.
Olipa se hauskaa, isä.
Ei!
Ei…
Pinokkio.
Hän ilmestyi tyhjästä!
Noin käy, kun lapset saavat mellastaa vapaina.
Pinokkio oli kuollut.
Se oli selvää jokaiselle tarkkasilmäiselle katsojalle.
Mutta enpä arvannut, ettei kaikki päättyisi kuolemaan.
Tiesi käy nyt tuonelaan
Matkas päättyi kuolemaan
Kuulitko tuon? -Kuka siellä?
Luulin häntä kuolleeksi. -Hän onkin. Näin siitä paperit.
Taakse jää nyt maallinen elämä -Huhuu?
Ja murheet sen
No niin. Mihin jäimme?
Kuka jakaa? Minäkö?
No niin, panokset pöytään.
Mikä raja oli? -20, senkin pössö.
Onko sinulla siellä jotain?
Varmaan vikkelä kuutonen.
Onpa hauskaa.
Pelaatteko peliä?
Värisuora.
Haluan pelata! Saanko?
Etkö tajua, että olet kuollut, hölmö?
Siellä on tylsää. On kamalaa olla kuollut.
Nyt se tapahtuu. Mikä?
Käsittely.
Mene pomon puheille, muksu.
Tuonne.
Näet hänet kyllä.
Tarvitsen ässän, lempo soikoon!
Huhuu!
Kuka sinä olet?
Ihan kuin olisit ollut täällä ennenkin.
Olen Pinokkio, poika.
Ja lienen kuollut.
Aivan. Ymmärrän.
Puinen poika, jolla on lainasielu.
Siskon hullutuksia.
Se tunteellinen hölmö.
Sait häneltä elämän, Pinokkio, vaikkei se kuulunut sinulle.
Ei sen enempää kuin tuolille tai pöydällekään.
Sen vuoksi et voi kunnolla kuollakaan.
Voi pojat!
Sehän on hyvä, eikö?
Se tarkoittaa sitä, ettei sinusta koskaan tule oikeaa poikaa.
Kuten Carlo oli.
Ihmiselämän arvo ja tarkoitus on nimittäin -
sen lyhyydessä.
Älä käsitä väärin. Kyllä sinä kuolet.
Monta kertaa.
Kuten nyt.
Mutta et kuole oikeasti.
Joudut vain odottamaan.
On nimittäin sääntöjä.
Vaikkei siskoni niistä piittaakaan.
Meidän on kummankin odotettava hiekan valumista loppuun.
Jäät tänne kanssani joka kerta hieman pidemmäksi aikaa,
kunnes aika päättyy.
Mitä tapahtuu, kun hiekka loppuu?
Lähetän sinut joka kerta takaisin.
Ahaa.
Siinä tapauksessa haluaisin kysyä yhtä asiaa.
Nähdään ensi kerralla.
Ei.
Voi, Pinokkio.
Niente. Mitään ei ole tehtävissä.
Ruumis on jäykistynyt.
Se on aina ollut jäykkä. Onhan hänet tehty puusta.
Voisin palkata hänet kuolleenakin.
Kuinka kehtaatte! Osoittakaa hieman kunnioitusta.
Kunnioita itse minua ja neljännesvuosittaisia ansioitani!
Älkääs nyt.
Lopettakaa turhanpäiväinen ruikutus.
Minne ruumis viedään…
Ruumisko? Minne?
Pinokkio! Sinä elät! -Hän on kuolematon!
Eläköön taide!
Tämä on ihme.
Varovasti, lapseni.
Nojaa minuun. Mennään kotiin.
Hetkinen vain. Meillä on sitova sopimus.
Sen on allekirjoittanut sekä taiteilija että johtoporras.
Joko hän esiintyy tai olette 10 miljoonaa liiraa velkaa.
Tuohan on naurettavaa. Siinä on hymyilevä aurinko.
On se silti hänen puumerkkinsä.
Piirsin tuon.
Vaadin täysimittaisia vahingonkorvauksia -
kuljetuksesta, muodonmuutoksesta, tulevista edustuks…
Maan etu ensin.
Tätä poikaa ei voi tappaa.
Hän sopii siis sotilaaksi.
Hänet on lähetettävä lain mukaan nuorisoleirille.
Opit taistelemaan,
ampumaan ja olemaan oikea italialaispoika.
Meidän on mentävä.
Toden totta.
Voimme puhua myöhemmin.
Me emme puhu. Puhu asianajajilleni!
Mikä päivä.
Hauska päivä!
Mitä me teemme?
Ei hätää, isä.
Lähden sotaan. Se kuulostaa lystiltä.
Opin taistelemaan, ampumaan ja marssimaan näin…
Ei, Pinokkio.
Sota ei ole lystiä. Sota ei ole hyvä asia. Sota…
Sota vei minulta Carlon.
Sitten en lähde.
Mutta nyt sinun on mentävä. Laki määrää.
Vaikka se olisi jotain pahaa?
Niin, lakia on noudatettava, halusimme tai emme.
Miksi?
Minulla ei ole aikaa eikä kärsivällisyyttä selittää sitä sinulle, minä…
Olen sille miehelle paljon velkaa.
Ja sinut viedään kauas pois nuorten sotilasleiriin.
Katso, mitä olet minulle tehnyt.
Tein sinusta Carlon kaltaisen. Mikset voi olla samanlainen?
Koska en ole Carlo. En halua olla samanlainen.
Carlo on… -Riittää!
Olet varsinainen taakka.
Nenä ei kasvanut.
Mitä sanoit?
Kun hän kutsui minua taakaksi, hänen nenänsä ei kasvanut.
Siltä hänestä siis tuntuu.
En halua olla taakka.
En halua loukata isää niin, että hän huutaa minulle noin.
Voi, Pinokkio.
Isätkin tuntevat joskus olonsa epätoivoisiksi.
Ja he sanovat asioita,
joita kuvittelevat tarkoittavansa.
Mutta myöhemmin he huomaavat,
etteivät tarkoittaneetkaan sanomaansa.
Ymmärrätkö?
Hei, minne sinä menet?
Tiedän, mitä teen.
Pinokkio, mitä sinä teet? -Pian näet!
Lähden tivoliin.
Voin auttaa isää enkä joudu sotaan.
Jätän lapun, jossa selitän kaiken.
Ei, Pinokkio. Älä tee sitä.
Voi. Onpa…
Ei!
Älä tee näin!
Sano, että lähetän rahaa.
Ja että rakastan häntä.
Enkä ole enää taakka.
Ei!
Mitä nyt? Mitä haluat keskellä…
Rakas tähteni!
Miten voin olla avuksi?
Jos teen sinulle töitä, unohdatko isäni velan?
Ilman muuta, rakas poika.
Lähetätkö hänelle osuuteni voitoista?
Tilit selviksi, totta kai.
Kaikki pannaan tasan puoliksi.
Kaikki kyytiin!
Nyt lähdetään!
Tämä tuska.
Pinokkio. Poika.
Halusin vain sanoa…
Pinokkio!
Pikku sirkka.
Hän häipyi. Tivoliin!
Pinokkio!
Pois…
Miten löydän hänet?
Ai. Haluatko siis löytää hänet?
Kaikkien sanomistesi jälkeen. Kutsuit häntä taakaksi.
Taakkako?
Miksi olet niin sokea?
Kerrassaan sokea! Poika rakastaa sinua.
Hänellä riittää opittavaa, mutta hän rakastaa sinua.
Etkö voisi tehdä samoin?
Alkaisit käyttäytyä isän tavoin. Oikean isän.
Olet kuin vanha jääräpäinen vuohi, joka uikuttaa menetystensä perään.
"Voi minua raukkaa!"
Eikä hän näe rakkautta, joka hänellä jo on!
Olen ehkä vain hyönteinen,
mutta voisin opettaa sinulle pari seikkaa… Hei!
Minne menet? -Hakemaan poikaani!
Anteeksi… Ehkä me voisimme… Odota!
Ciao papa
Odota! -Mio papa
Sut mä näin hyvästelen
Milloin tuun luokse sun kotiin taas
Sitä tietää voi mä en
Jos poissa kauan mä viivynkin
Mukaani mitä mä pakkaisin?
Helinää pienten kellojen
Kuvia näkinkenkien
Tuoksua leivän tuorehen
Niin että sua unohda en
Hyvästi mun papa
Ciao papa
Mio papa
Sut mä näin hyvästelen
Kauas lähden mä nyt maailmaan
Valtavaan, jo tiedän sen
Palaa en luoksesi aikoihin
Nään ihmeet jokaisen kaupungin
Kamelin jospa kohtaisin
Tai merirosvolaivankin
Painaisin sen mielehen
Mut koska sua unohda en
Hyvästi, papa
ME VOITAMME SODAN!
Ja vaik on polkuni pitkä tää
Muistoni rakkaat mua lämmittää
Kätkeä voin mä sateeseen
Tän pojan puisen kyyneleet
Silloin kun sua mä muistelen
Ja koskaan sua unohda en
Hyvästi, oi papa
Mä taisteluun käyn Sen riemulla teen
Kun Italian poika Maataan suojelee
Ja lippua näin heilutan
Il Duce On nimes huulillain
Kun ylpeästi näin Mä kuljen vaaraa päin
Lailla uljaan kotkan Mi liitää vapaana
Myöskin marssin Marssin kohti suurta voittoa
Pelkää en, laisinkaan!
Italia, oot vahva Italia voiton saa!
JOHTAJAMME MUSSOLINI
Kiitos!
Eläköön johtajamme Benito Mussolini!
Eläköön!
Viimeinen pysäkki.
Älä unohda lähettää osuuttani rahoista kotiin isälle.
En kuuna päivänä.
Huomaatko? Puoliksi.
Miinus kulut, kuljetus ja mainostus.
Huomenna saavumme pieneen merenrantakaupunkiin, Cataniaan.
Siellä esiinnymme hänen ylhäisyydelleen.
Pylväisyydelleen?
Ei, kirkkain tähteni.
Hänen ylhäisyydelleen, johtajallemme Benito Mussolinille.
Hän kuuli esityksestämme ja tulee katsomaan meitä.
Olemme hyvin läheisiä.
Tässä me olemme Roomassa.
Hän on tuolla takana.
Minä ja isäsi saamme olla vielä ylpeitä sinusta.
Ylpeitä.
Anteeksi.
Catania. Sinnekö olette menossa? Voitteko viedä minut sinne?
Olkaa niin hyvä. Salmen toiselle puolelle vain.
Tuo ei ole meri.
Se on hautausmaa.
Hyvänen aika.
Piikkihaikala nousee jäistä -
kera verisen ja teräksisen tervehdyksen.
Kahdenkymmenen laivan kokoinen hirviö -
on nälkäinen ja raivoissaan.
Älä viitsi. Lasten tarinoita.
Kapteeni,
poikani on lahden toisella puolella.
Hän esiintyy huomenna.
Tässä on maallinen omaisuuteni. Ota ne. Saat kaiken.
Haluan vain nähdä hänet taas.
Askel, käännös, askel, käännös, näytä elävältä, askel…
Voisinko levätä hetken? -Et. Tahti muuttuu aina vain vetelämmäksi.
Lepo ei tule kuuloonkaan.
Viisi minuuttia. Ole kiltti.
Kolme minuuttia.
Oletko kunnossa, Pinokkio? Olemme huolissamme.
Näytät lopen uupuneelta. Sinun täytyy saada levätä kunnolla.
Housut ja toinen korvakaan eivät olisi pahitteeksi.
Mikset käy katsomassa isääsi? Ei tämä paikka sovi sinulle.
En voi. On pakko jatkaa töitä ja lähettää rahaa.
Niin…
Jos totta puhutaan, kreivi Volpe käyttää sinua hyväkseen.
Hän ei ole lähettänyt isällesi pennin pyörylää.
Mitä?
Hän pitää rahat itse.
Hän ei välitä sinusta.
Et ole hänen suosikkinsa. -Spazzatura sen sijaan on.
On aina ollut. Hän on nero.
Ei! Kreivi Volpe ei valehtelisi minulle. Olen hänen tähtensä.
Olette vain kateellisia!
Luuletko, että löydämme hänet, Sebastian?
Pinokkioni.
Uskon. Kuulehan.
Isä neuvoi mulle näin:
Jos elät vain pystypäin
Ei huolet paina sua kauaa
Isä neuvoi mulle näin:
Arrivederci!
Surut pyyhi Murheet hautaa
Älä suotta vain oota…
Minä tässä!
Sieltä hän tulee. -Se on hän!
Pinokkio! Saanko puhua hänelle? -Kiitos. Oikein kilttiä.
Ei nyt, anteeksi.
Senkin kurja,
kapinen,
sekopäinen apina!
Mitä olet sanonut hänelle?
Suuren esityksen aattona voisin menettää kaiken!
Tiedätkö, kuka on tulossa? Arvaa!
Löysin sinut sateessa häkistä makaamassa.
Sinut oli jätetty kuolemaan.
Kukaan ei kaivannut sinua, ja pelastin sinut.
Pelastin!
Olisinpa jättänyt sinut kuolemaan.
Hei, lopeta. Älä satuta häntä!
Asia ei kuulu sinulle. Olet tähti. Harjoittele askelia.
Vaadin sinua lopettamaan.
Itsekin sanoit niin. Olen esityksen tähti. Toista tähteä ei saa kohdella näin.
Kuulin myös, ettei isä ole saanut rahoja.
Taidan mennä kotiin kysymään asiasta. Mitäs siihen sanot?
Esiinny Il Dolcelle yksinäsi.
Et taida ymmärtää suhdettamme, pieni palovaarani.
Pidän nukketeatteria.
Sinä olet nukke.
Olen isäntä.
Sinä olet orja.
Teet kuten käsken,
kunnes puinen vartalosi lahoaa -
ja poltan sen lämmikkeeksi!
Sinussa ei ehkä ole naruja, mutta ohjaan sinua silti.
Tottelet minua.
Menikö perille?
Spazzatura.
Poika tietää, kun isä on elossa.
Hän etsii meitä kyllä.
Sinulla ei ole huolen häivää.
Helppo sinun on sanoa.
Syömme tänään päivällistä.
Olemmepa onnekkaita!
Teidän ylhäisyytenne.
Kirjoitin tämän teitä varten.
Pidän nukeista.
Hei, Spazzatura.
Meidän täytyy tehdä numerosta erityisen hyvä -
tärkeää johtajaa varten tänään.
Minulla on hyviä ideoita.
Onnea matkaan, nukkeni!
Ihastuta johtajaa, niin hukut suosionosoituksiin.
Hän saa nähdä unohtumattoman esityksen.
Mä taisteluun käyn Sen riemulla teen
Mua kakkajohtajamme katselee
Kakkaa kädessä, isänmaan vuoksi… -Kakkaako?
Niin, teidän ylhäisyytenne.
Il Duce Haista pierujasi ja rukoile
Räkää, limaa syö Saat multa lisää myös
Kakkaa!
Kuin kasa kakkaa Mi haisee vapaana
Piereskelet vain Miesten vessas' ain
Pelkää en, kakkaaskaan!
Syö kakkaa, iso vauva Ja kakkas voitetaan!
En oikein perusta tuosta nukesta.
Ammu se!
Ja polttakaa kaikki poroksi!
Ai, hei. Minä tässä.
Se on taas hän. -En voi kuolla.
Tiedämme. En voi kuolla.
Ovi on tuolla.
Voitko uskoa tätä?
Selvisin sodasta, luodeista ja tulipalosta.
Ylitseni ajettiin.
Olisin voinut kuolla monesti.
Olen maailman onnekkain poika.
Minusta vaikuttaa, että sinua on kohdannut suuri taakka.
Taakkako?
Eikä ole.
Tosi ikävästi sanottu.
Elämässä on suurta kärsimystä.
Ja ikuinen elämä on ikuista kärsimystä.
Ei se niin kauheaa ole. Muutun kerta kerralta rähjäisemmäksi,
mutta kun pääsen takaisin, menen kotiin isän luo.
Mutta Pinokkio, entä jos et enää tapaa isääsi?
Tietysti tapaan.
Miksi en tapaisi?
Saatat itse elää ikuisesti,
mutta ystäväsi ja läheisesi eivät.
Joka hetki heidän kanssaan voi olla viimeinen.
Et tiedä, kauanko yhteistä aikaa kunkin kanssa on jäljellä.
Mitä? En ymmärrä.
Voisitko kertoa lisää?
Voisitko? Ei!
Arvasin. Heräsit henkiin.
Hei, Kynttilä.
Useimmilla meistä on vain yksi henki antaa isänmaan hyväksi,
mutta sinulla niitä riittää.
Minullako? -Niin!
Sinulla!
Noudata käskyjäni ja tottele, niin sinusta tulee täydellinen sotilas.
Mutta isäni…
Palaat kotiin sankarina. Isä olisi ylpeä tuollaisesta pojasta.
Olemme täällä.
Mitä tämä on?
Eliittiarmeija isänmaallisille nuorille.
Mitä eliitti on? -Me.
Opiskelemme eliittisotilaiksi. -Opiskeletteko? Kuten koulussa?
Luette, kirjoitatte ja opettelette kertomistauluja.
Olet hauska.
Kuunnelkaa.
Alueella on nähty viholliskoneita.
Mutta me jatkamme huomenna harjoituksia.
Pelkääkö joku täällä vihollista?
Pelkää. -Ei!
Hyvä.
Olette vielä poikia, mutta teissä sykkii miehen sydän.
Huomenna harjoittelette Italian kunnian tähden.
Huomenna teette isänmaasta ylpeän.
Pinokkio. -Niin?
Mitähän isä tarkoitti niillä koneilla?
En tiedä.
En vieläkään ymmärrä, mitä teemme täällä.
Meistä tehdään sotilaita. Sotaan. -Mutta isä sanoi sotaa pahaksi.
Koska hän on pelkuri. -Pelkuriko? Isänikö?
Hänhän pelkää sotaa, eikö vain?
Isä sanoi, että jos pelkää kuolla maansa puolesta, on heikko. Pelkuri.
Pelottaako sinua? -Ei lainkaan.
Ei minuakaan. Eikä isääni.
Pidän sodasta. -Pidän siitä enemmän!
Pidän siitä aina, joka päivä ja ikuisesti! -Niin minäkin!
No, sehän nähdään. Vai mitä?
Näytän, etten ole mikään pelkuri. Hän pitää minusta vielä.
Kaikki isät rakastavat poikiaan, mutta…
Joskus isät ovat epätoivoisia kuten muutkin.
Ja he sanovat asioita, joita vain luulevat tarkoittavansa.
Myöhemmin he tajuavat, etteivät tarkoittaneet sitä lainkaan.
Ja he saattavat kutsua poikaa rumasti taakaksi tai pelkuriksi.
Mutta sydämessään -
he rakastavat häntä.
Pelottaako sinua?
Kuolema?
Minuako? Ei. Kuolin pari kertaa. Ei se hullumpaa ollut.
Siellä on kaneja, korttipelejä ja kosolti hiekkaa.
Sinistä hiekkaa.
Olet tosi outo.
En oudompi kuin sinäkään, kaveri!
Mukavaa, että olet täällä.
Niin on.
Ja kuten kaikkien uljaiden imperiumien,
myös Italian kohtalo piilee sen nuorison voimassa.
Tänään saatte ensi maistiaisenne sodasta.
Jakaudutte kahteen joukkueeseen.
Taistelukentän keskellä on torni.
Se joukkue, joka ensimmäisenä saa lippunsa huipun nokkaan, voittaa.
Ja muistakaa.
Oli toisessa joukkueessa keitä tahansa, he ovat vihollisia.
Paras mies voittakoon ja tuokoon kunniaa joukkueelle ja meille kaikille.
Kiväärit on ladattu maalilla -
ja kranaatit konfetilla.
Merkitkää saaliinne, pojat.
Italian puolesta!
Hei!
Varokaa!
Odottakaa!
No niin, pojat. Menoksi!
Nyt! -Kimppuun!
Varokaa!
Äkkiä! Seuratkaa minua!
Ota tämä.
Olette kumpikin täällä. Miksi?
Voitimme molemmat, isä!
Niinkö?
Mistä te niin päättelette, jos saa kysyä?
Tuli tasapeli.
Kiipesimme molemmat nopeasti.
Hyvä on.
Kynttilä.
Ammu nukke.
Mutta isä,
tämä on oikea ase.
Ota kunniasi, poika. Ammu nukke.
Asemiin kaiteille.
Puolustakaa keskustaa.
Italian puolesta!
Meitä päin hyökätään!
Käskin ampua nuken!
Ei. En anna sinun tehdä tätä.
Olen koko elämäni yrittänyt miellyttää sinua, isä.
Muttei siitä tule mitään. Olit oikeassa.
Olen laiha, heikko ja hintelä kuten kynttilän sydänlanka.
Aina peloissani.
Mutta vaikka pelkään kovin, voin sanoa sinulle vastaan.
Minä voin.
En pelkää sanoa ei. Entä sinä?
Viheliäinen pelkuri!
Sinä olet todellakin heikko.
Et ole poikani.
Kynttilä!
Nukke!
Ylös siitä.
On viimeisen opetuksen aika.
Nyt saat tietää, millaista on palvella isänmaataan.
Pinokkio!
Hei, pikku kapinallinen.
Löysinpäs sinut.
Menetin kaiken.
Ja nyt menetät sinäkin.
Kynttilä!
Bonjour, mon étoile.
Ei! Missä Kynttilä on?
Spazzatura! Auta minua!
Raasulla ei ole muita kuin minut. Olen antanut hänelle anteeksi.
Mutta sinä! Sotkit kaiken.
Ojenna soihtu, Spazzatura.
Spazzatura!
Anna se, senkin kurja apina!
Päästä minut!
Eikö sopimuksemme ole minkään arvoinen?
Teen oman osuuteni ja sinä palat.
Pala kirkkaasti. Kuin tähti!
Hei, tuo polttaa! Pahemmin kuin kaakao!
Apua!
Auttakaa!
Apua!
Miten saatoit tehdä näin? Vieläpä nuken tähden.
Surkea lusus naturae!
Enää et petä minua!
Spazzatura!
Spazzatura.
Näenkö enää isääni?
Katso! Saari!
Ui!
Sun katsees pystyy sydämeni Haavat korjaamaan
Isä? Isä!
Sun syleilysi katoamaan
Kaikki huolet saa
Se saa
Isä!
Olet elossa!
Pinokkio!
Oma Pinokkioni.
Rakkaus satuttaa.
Selviät kyllä, isä.
Kun voit paremmin, palaamme kotiin. Sopiiko?
Ei, Pinokkio.
Pelättyä petoa ei pääse pakoon.
Se tulee etsimään auringon lämpöä kerran vuosikymmenessä.
Se vajoaa pian syvyyksiin.
Synkkään kylmään mereen, missä se asuu -
ja vetää meidät mukanaan.
Voi taivas. Nyt keksin!
Seuratkaa minua.
Minne?
Ylös majakkaan ja vapauteen.
Ilmareiät. Kiivetään niiden kautta!
Emme voi onnistua. Se on liian kaukana.
Pinokkio voi auttaa.
Pinokkio, kuule. Kuuntele. Meidän täytyy kiivetä…
Mitä nyt, Pinokkio?
Voi, isä. Inhoan sinua!
Mitä? Mitä sinä…
Inhoan sinuakin, Spazzatura. Ja sinua, Sebastian S. Sirkka.
Nyt keksin. Valehtele tämän kerran, poikaseni.
Juuri niin. Valehtele!
Nimeni on Panukkio. -Vielä, Pinokkio.
Sipuli tuoksuu ihanalta. Pidän sodasta.
Haluan jäädä tänne ansaan ikuisiksi ajoiksi.
No nyt!
Kiipeä! Kiivetkää, kaikki!
Äkkiä! Tulkaa!
Mitä sinä…
Nyt varovasti…
Voi hyvät hyssykät.
Odotahan.
Juuri noin.
Älä katso alas, Pinokkio.
Katso minua.
Katso isääsi!
Hän aivastaa, kiiruhda!
Ei! -Sain otteen, poika.
Pidä kiinni!
Apua!
Voi ei! Pinokkio!
Isä!
Se jahtaa meitä! Äkkiä!
Anna palaa, Spazzatura!
Kovempaa, Spazzatura!
Pidä kiinni!
Ei. Ei nyt.
Lähetä minut takaisin. Ole kiltti!
Minun on mentävä pelastamaan isäni.
Tiedät, miten tämä toimii.
Hiekan on valuttava loppuun, ennen kuin voit palata.
Aika ei riitä! Hän kuolee!
Säännöt ovat sääntöjä.
Jos rikomme niitä,
seuraa kauheita.
Jos palaisit nyt, näin pian,
sinusta tulisi kuolevainen.
Pelastaisit ehkä Geppetton,
mutta kuolisit itse, Pinokkio.
Ja se olisi viimeinen elämäsi.
En välitä! Lähetä minut sinne!
Tee se!
En minä, puinen poika.
Riko sääntöjä. Riko niitä.
Jos olet varma.
Mene nyt isäsi luo, lapsi.
Tee parhaasi.
Se onnistui!
Uskomatonta.
Pinokkio.
Poikani.
Herää, Pinokkio.
Kuten viime kerralla.
Nouse ylös!
Olet kunnossa. Olet…
Olet täällä.
Rakas poikani.
Etkö näe minua?
Olet elossa.
Olet vapaa. Minä…
Tarvitsen sinua.
Poika.
Mestari Geppetto.
Halusin vain ilahduttaa sinua.
Ilahdutitkin.
Ilahdutit minua.
Kauheaa, kamalaa iloa.
Herätä hänet henkiin.
Hänestä tuli oikea poika sinut pelastaakseen.
Oikeat pojat eivät herää henkiin.
Tiedän sen.
Tiedän. Mutta…
Se ei ole oikein.
Tässä maailmassa saa sen, mitä antaa. Ja tämä poika antoi…
Hän antoi kaikkensa.
Sanoit, että jos hoidan velvollisuuteni ja teen Pinokkiosta kiltin pojan -
ja ohjaan häntä oikealle tielle, saan yhden toivomuksen.
Niin sanoin.
Hoiditko tehtäväsi?
Hyvä on.
En ehkä pärjännyt kovin hyvin. Sotkin asioita hiukan. Tai paljon, mutta…
Yritin parhaani, eikä kukaan muuta voi.
Pinokkio opetti sen minulle.
Tai siis opetin sen hänelle, ja hän opetti sen taas minulle.
Ja tiedätkö miksi? Koska…
Hän oli niin hyvä.
Siinä tapauksessa, jalo sirkka.
Valitse viisaasti.
Simpura soikoon!
Toivon, että hän eläisi taas!
Hyvä on.
Pieni mäntypuinen poika,
herää auringon kanssa -
ja kulje maan päällä.
Ole hänen poikansa.
Tuo hänen päiväänsä valoa.
Eikä hän ole enää yksin.
Pinokkio.
Lapseni.
Yritin tehdä sinusta muun kuin olet.
Älä ole Carlo tai kukaan muukaan.
Ole oma itsesi.
Minä…
Rakastan sinua.
Juuri sellaisena kuin olet.
Sitten olen Pinokkio.
Ja sinä isäni. Sopiiko se?
Se sopii.
Elämä on suurenmoinen lahja.
Ja niin me jatkoimme elämäämme.
Sakkimatti!
Metsän henkeä ei näkynyt enää.
Geppetto vanheni.
Pinokkio ei.
Ja tuli aika, kun Geppetto lähti.
Eräänä talviaamuna Pinokkio löysi minut ikkunan ääreltä.
En liikkunut enää.
Hän laittoi minut tulitikkulaatikkoon -
ja kantaa minua yhä mukanaan.
Sydämessään.
ESIINTYMISLAVAN TÄHTI SPAZZATURA
Hän lähti tutkimaan maailmaa.
Ja maailma otti hänet avosylin vastaan.
En ole kuullut hänestä aikoihin.
Kuoleeko hän lopulta?
Luulen niin.
Ja ehkä se tekee hänestä oikean pojan.
Tapahtuu, mitä tapahtuu.
Ja sitten olemme poissa.
GUILLERMO DEL TORON PINOKKIO
Aiotko kälättää vai pelata?
Anna jo olla. Muistelin elämääni.
Se oli hyvä elämä! -Riittävän hyvä.
Antaa tulla, pojat!
Isä neuvoi mulle näin:
Jos elät vain pystypäin Ei huolet paina sua kauaa
PERUSTUU CARLO COLLODIN KIRJAAN PINOKKIO
Isä neuvoi mulle näin: Surut pyyhi, murheet hautaa
Älä suotta vain oota
Et huominen koittaa
Siis pystyyn se pää Ja muista myös tää
Vaik tähti, yks putoais Tähtitaivas jää
Niin, pystyyn se pää Mitä ikinä teetkin
Kun varjot ne laskeutuu
Etkä mitään nää Silti kiivetään
Et tietää voi minne elämä sut pyöräyttää
Pilviin kohottaa, siellä tanssittaa, Sitten maahan taas mätkäyttää
Ylös nouset taas Ja taistelet vaan
Kun lannistu et milloinkaan
Huominen uusi pian jo koittaa
Sävelen lailla leijailee
Se kaikki josta iloitsee
Hohde valon Parvi varpusten
Tartu siis hetkiin, niitä seuraa
Huominen kyllä koittaa kun koittaa
Huominen
Siis pystyyn se pää Ja muista myös tää
Voi sydäntäs lämmittää Tää kesäöinen sää
Niin, pystyyn se pää
Mitä ikinä teetkin
Jouset soittavat näin, näin, näin
Ja mukanaan se vie On eessä uus tie
Ylös nouset vain Ja taistelet vaan
Kun lannistu et milloinkaan Huominen uusi pian
Jo koittaa
Vesivärit toukokuun
Taivaan sinipunaa sivelen
Kynä, viiva, joki
Kuin mandoliinilla sävelmää tapailen
Kukapa muuta kaipais lainkaan?
Siis pystyyn se pää Ja muista myös tää
Voi sydäntäs lämmittää
Kesäöinen sää -Sää
Niin, pystyyn se pää Mitä ikinä teetkin
Kellot pienet helkähtää
Tuuleen nauraen Leija tempoilee
Et tietää voi Minne elämä sut pyöräyttää
Pilviin kohottaa, siellä tanssittaa Sitten maahan mätkäyttää
Ylös nouset taas -Taas
Ja hymyilet vaan -Vaan
Kun pystypäin käyt maailmaan
Huominen uusi pian
Jo koittaa
Tekstitys: Sirpa Kaajakari
ISÄLLENI JA ÄIDILLENI