Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERAD PÅ ROMANEN "SOMEONE LIKE YOU"
AV KAREN KINGSBURY
C.S. Lewis sa: "Den som älskar djupt
kommer att bli djupt sårad.
Men det är ändå värt det."
Jag blev kär i London Quinn i skolan.
Okej.
Trots att hon bad mig att låta bli.
London.
-Raring, lugna dig. -Förlåt.
Förlåt, mamma. Jag är sen.
Men jag måste inte gå dit.
Du ser lite trött ut.
Jag är trött på grund av jobbet. Oroa dig inte.
-Okej. -Jag gillar när de är aktiva.
-Det får tiden att gå. -Se på dig.
Serverar kaffe i tredje trimestern...
Och du, fina Shay.
Tant London ska ge dig en gullig rosa filt
på babyshowern nästa vecka.
Ett år senare miste jag mina föräldrar.
Londons familj blev min familj.
Vad? Han har inget emot det. Mamma...
-Jag kan... -London, åk.
-Jag mår bra. -Okej.
Jag önskar att du kunde komma, fina killen.
Dawson kan inte vara vid sjön hela dagen.
Nej, såklart. Bara halva dagen.
-Ha så kul. -Älskar dig.
-Var försiktig. -Jag lovar.
Skojar du? Kom igen.
Förlåt.
-Trafik. -Ja, ja.
London-tid.
Var snäll. Jag jobbade.
-Hej. -Hej.
Du föddes i fel århundrade, vet du det?
Okej.
Vi ses.
Du är långsam, Dawson Gage. Du fångar mig aldrig.
Det har du rätt i.
Vi är 28 år nu.
Ja, det där är jag.
Bästa vän med denna tjej.
Som C.S. Lewis sa...
Ändå värt det.
Har du hittat henne?
Den perfekta tjejen?
Okej. Det räcker.
Okej. En höjdare.
Lägg ner den.
-Hallå! -Lägg ner den.
Du har kommit långt sedan amfiteatern.
Min första design.
Vad jobbar du med?
Carl och jag gör en vertikal byggnad.
Typ butiker och restauranger.
Se på dig.
Jag är stolt över dig.
Tack.
Så...
Hur mår Bob?
Ben.
Bob. Ben. Struntsamma.
Du kommer inte att tro det, men...
Ben äter biff med händerna.
Du menar Bob.
Ben.
Ja, han tar den från sin tallrik
och bara...
Är han en grottman?
Nej.
Han är en börsmäklare från Birmingham.
Tråkigt.
Men det är kul att se honom äta.
Han är inte den rätta.
Stackars kille.
När ska du berätta?
Nej.
Jag vill inte prata om det.
Det är vår årsdag. Eller hur?
Djurparksresans årsdag.
Jag gillar inte sarkasmen.
Det var en speciell dag.
Minns du?
Gibbonaporna pratade med mig.
Ja. I typ en timme.
Jag har fortfarande ont i öronen av deras skrik.
De skriker inte.
De sjunger.
Vet du?
Det är sång. Och ju längre de känner varandra,
-desto mer komplicerat blir det. -Ja...
tio år senare och här är vi.
Vi kan nog tacka aporna för det.
Gibbonaporna.
Okej.
Visst.
För gibbonaporna.
För gibbonaporna. Skål.
Varsågod.
-Tack, sötnos. -Har du mycket idag?
Två luftkonditioneringar att installera.
Kom ihåg,
jag har en dejt med dig och din gitarr
på verandan ikväll.
Jag behöver det efter kliniken.
Jag kommer.
Jag matchar.
Har du testat dig?
Ja.
Jag trodde inte din mamma ville ha dig som donator.
Det vill hon inte.
Hon har ont om tid, Dawson.
När ska det ske?
Nästa vecka.
Jag vet. Kan du förstå?
Jag har bett om att hon skulle få en match.
Jag menar...
Jag har varit en match sedan jag föddes, Dawson.
Det var inte tack vare böner.
Om du vill se det så.
Ja...
-Tack för lunchen. Det var trevligt. -Kom igen.
Gå inte.
Jag mår bra. Verkligen.
Jag är okej.
Jag ska hämta mamma från dialysen.
Hon behöver mig,
så jag kommer vara där.
Grattis. Det är goda nyheter.
Tack.
Okej.
Jag höll på att glömma.
Grattis på djurparks-årsdagen.
Djurparks-årsdagen.
-Hälsa din mamma från mig. -Ja. Söndag?
-Hämtar dig klockan ett. -Okej.
Hejdå.
Ja...
Det är bara du och jag...
Viola, säg att jag är klar snart.
Du sa: "Två minuter" för fem minuter sedan.
Louise Quinn, du är min mest otåliga patient.
Jag vet. Förlåt.
Jag försöker vara som dem. Jag klarar det inte.
Jag avskyr stället.
-Där är min flicka. -Hej, mamma.
Viola.
Har mamma berättat? Jag matchar.
Du vet väl varför?
Jag gillar det inte.
Det är mycket som kan gå fel.
Du kan dö.
Jag ska inte dö, mamma.
Jag är din match.
Det kommer att gå bra.
Okej.
Louise, du är klar.
-London, kan vi prata? -Gå bara.
-Gå, du. -Visst. Ja.
Jag kommer tillbaka.
Är du säker på att du vill göra detta?
Ja.
Jag blir lite nervös ibland.
Lite råd.
När vågorna blir stora, och de kan bli väldigt stora,
vet jag vem som lugnar min storm.
Du måste ta reda på vad du ska göra med vågorna.
Berätta om Dawson.
Sluta!
Kom igen, tjejen! Han är bra.
Vill du inte ha honom, så ge mitt nummer.
-Okej? -Jag vet. Tro mig.
Wow.
Se på er. Så söta.
-Var är Toby? -Han är på bakgården.
Han lapar lite sol.
Han behöver det.
Jag har nåt åt dig.
Wow. Vad omtänksamt.
Du är den bästa dottern.
Wow.
Så att du kan avsluta målningen.
Den kommer att bli så fin på kaféet.
Penslarna är perfekta. Bra idé.
Mår du bra?
-Ja. -Hon är bara trött.
Om två veckor
kommer du att vara så gott som ny.
-Jag älskar dig, London. -Jag älskar dig med.
Berätta.
Berätta vad?
Om kyrkan. Du gick väl dit imorse?
Frågar London Quinn om kyrkan?
Ja, alltså...
Gud vet att jag aldrig kommer att gå dit. Så...
Det är inte på skoj för mig.
Jag vet.
Förlåt.
Allvarligt, hur var det?
Det var bra.
Det är alltid bra.
Prästen pratade om nåd.
Guds omtanke.
En ny början genom Jesus.
Jag har fortfarande frågor.
-Frågor är bra. -Okej.
Fråga bara.
Kanske senare.
-Lovar. Senare. -Okej.
-Det litar jag på. -Okej.
Wow.
Jag låtsas att du inte såg det. Okej? Bra.
Det sitter i armbågen.
-Voilà. -Så irriterande.
Livet kan kännas så ibland.
Hur, som att kastas i sjön?
Nej.
Rofyllt.
Dagarna reflekteras i det spegelblanka vattnet.
Och sedan bryter en liten sten vattenytan
och sänder ut vackra krusningar för evigt.
Det är som en våg som
aldrig tar slut.
Du borde skriva ner det.
Det var fint.
-Tycker du? Kanske det. -Ja.
Ben och jag gjorde slut.
Intressant.
Jag anade att du skulle säga så.
Vi kör nånstans.
-Eller? -Visst.
Nycklarna, tack.
Om du kör väljer jag musik.
Visst. Om du spelar låten jag gillar.
-Av We the Kingdom? -Ja. Tack.
-Varför stannar vi? -Vi passerade Sweet Holly's,
så vi har nog inget val.
Trodde att du slutat med glass.
Det sa du förra veckan.
Ja, för en dag, Dawson Gage,
och det klarade jag.
Klarade du det, så visst...
-Ja. -...vi gör det.
Varför är vi kvar här? Kom nu.
Vill du ha den här?
Nej, tack.
Okej.
-Jag ska betala för parkeringen. -Vad?
Betala för parkering?
Är det här en dejt, Dawson Gage?
Vad gör du om jag säger ja?
Vi får väl ta reda på det.
-Jag ställer mig i kö. -Okej.
-Vad hände? -Han körde på henne.
Nån måste hämta hjälp.
London?
-London! -Är hon okej?
London!
Hallå, hallå, du.
Du.
-Kan du ringa larmcentralen? -Ja.
Hallå.
Jag tittade inte efter.
-Tänk inte på det nu. -Hjälp till.
Oroa dig inte, vi får hjälp.
Kom hit. Kom närmare mig.
Håll min hand.
Fråga de där frågorna.
-Backa, allihop! -Var inte orolig.
Titta bara på mig.
-Titta på mig. Okej? -Det behövs direkt tryck.
Jag bad Honom.
Vad bad du Honom?
Att ta mig.
-Jag vill att du går undan. -Ja.
Du kommer bli bra.
Var är hon?
Hon är där borta, men de släpper inte in oss.
Hon kommer klara sig.
Jag är hemskt ledsen.
Hennes skador var för svåra.
Nej!
Jag vill se henne.
-Får jag se henne? -Ja.
Får jag se henne nu?
Ja.
Jag är inte redo.
Jag heter Carl Smith.
Jag... jobbar med Dawson Gage.
Min fru Hannah
var en av Londons bästa vänner.
Fortfarande.
Vi fyra skapade många minnen ihop.
Jag har blivit ombedd att tala på familjens vägnar.
I Johannes bok, kapitel 14,
säger Jesus:
"I min Faders hus finns många rum.
Om det inte vore så, skulle jag då ha sagt er
att jag går bort för att bereda plats för er?
Och om jag går min väg och bereder en plats åt er,
så skall jag komma igen och ta er hem till mig,
för att också ni skall vara där jag är.
Ni vet vägen dit jag går."
Sanningen är...
...att hon kommer leva vidare
i var och en av oss.
I känslan av sommarvinden i våra ansikten,
i soluppgången över morgonhimlen.
I våra skratt
och i vår kärlek.
Hon är aldrig mer än en viskning bort.
När du inte tror att du kan ta ett steg till...
för att du saknar henne,
minns vissheten...
...om den avlägsna dagen.
Håll fast vid det.
Hej.
-Tack för att du kom. -Ja.
Var är Toby?
Kolla i Londons rum.
Jag fixar en kopp te.
-Hej, Larry. -Hej.
Kom nu, Toby.
Jag vet.
Kom nu. Kom.
Varsågod, Dawson.
Vi borde ha berättat för henne.
Berättat vad?
-Louise. -Vad, Larry?
Kan vi inte prata om det nu?
Hon är ju inte här.
Förlåt.
Hon borde ha fått veta.
Vetat vad?
Kan nån hjälpa mig?
London var ett in vitro barn.
Hon skapades i en petriskål.
Vi kunde inte bli gravida annars.
Vi fick två embryon.
Vi implanterade det ena, och det var London.
Och det andra?
Min graviditet med London var tuff
och mina njurar var skadade, och jag...
-Jag kunde inte ha fler barn. -Hon dog nästan.
Så det är därför...
Ja, njurtransplantationen var bara en tidsfråga.
Och det andra embryot, vi ville inte bara...
Det var... Det var ett liv.
Och vårt barn.
Vi gav det till en läkare i stan som kände en annan läkare
som arbetade med barnlösa par.
Så nån annan...
Menar ni att London kan ha ett syskon?
Vi skulle berätta för henne. Visst?
Ni försökte inte ta reda på vad som hände med det?
Vi bestämde att inte göra det.
Ett embryo anses inte som adoption.
Det är överlåtelse av egendom.
Vi skrev på ett kontrakt.
Jag ska gå ut med Toby.
Kom nu, grabben.
-Så där. -Jag är sen. Tack.
Det går bra. Du klarar det.
Lycka till.
Alla går ut.
Okej.
Hejdå!
-Du fixar det, raring. -Älskar dig, Andi.
Hon kommer att klara det.
Andi Allen.
Volontär i djurundervisningscentret här
de senaste två somrarna.
Du vill verkligen det här.
Ja. Det är en av mina största drömmar.
Matt, jag har goda nyheter
och en hel del ärenden inför min fest imorgon.
Men... Ring mig sen.
-Skärpning, syster! -Förlåt, förlåt.
Förlåt.
Han har varit här hela morgonen.
Kan du verkligen jobba?
Jag mår bra.
Louise behöver mig.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
Bad Gud att låta henne leva.
Jag bad till honom.
Förlåt. Jag saknar henne.
Hon har kanske ett syskon.
-London? -Ja.
Hon var in vitro.
Skapad i ett labb.
Japp.
Det fanns ett till embryo.
Louise och Larry berättade.
Okej.
Så...
Det skulle...
Det skulle vara Londons bror eller syster.
En tvilling.
Kom igen. Du tänker väl inte...
Ja.
Hon skulle vilja att jag tog reda på det.
Du letar efter en del av London.
Visst.
Du.
Du kan inte ta henne tillbaka.
Derek från Party Place
levererar ballongerna kl. 10 imorgon.
Vi använde den butiken när vi öppnade vår mottagning.
De är toppen.
Och tårtan levereras vid lunchtid.
Vad gäller parkering...
Jim, du är uttråkad.
Nej, det är jag inte.
Ballonger. Tårta.
Ja, jag har varit gift med det ansiktet i 27 år.
Du är uttråkad.
Det är bara...
Hur har det gått så lång tid utan att vi sagt nåt?
-Kan jag låna 20 dollar? -Igen?
-Och hej. -Hej. Tack.
Claire hämtar mig och hejaklacksledarna ska äta middag.
-Det låter kul. -Jag fick det! Jag fick jobbet!
-Jag fick det! -Åh, herregud!
-Ja! -Du hade varit stolt över mig.
-Jag var duktig. -Jag är stolt.
Jag visste det!
Och jag har valt kläder till festen.
Visa.
Får jag ett djurparkspass?
-Gratis pass till alla. -Okej.
Grattis, sötnos.
-Till Andi. -Jag tar det.
-Lagom till din födelsedag. -Jag älskar dig.
Hon är här. Vi ses!
Kom hem tidigt.
Ja, vi ska göra festgåvor.
-Ja! -Missa det inte.
Det är Matt.
Hej!
Det är mitt svar.
Det är aldrig rätt tillfälle.
Tack.
Alla födelsedagsfester borde ha festgåvor.
-Jag håller med. -Det tycker jag med.
Mamma.
Berätta för henne. Det är dags.
Din födelsedagshistoria.
Ja, tack.
-Okej. -Jag älskar när hon gör det här.
Jag med.
Okej.
För tjugofyra år sedan...
-För tjugofyra år sedan? -Jag vet.
Hur är det möjligt?
Jag vet inte.
Få se.
Okej. Jag hade redan värkar.
Sammandragningar hela dagen.
-Förlåt. -Det värsta.
Men det var inte förrän tidigt nästa morgon
som du föddes.
Du var morgonpigg redan då.
De lade dig i mina armar. Och jag visste.
Herregud.
Jag visste
att jag aldrig skulle bli densamma.
Du ägde mig.
Din pappa och jag
hade ingen aning om hur man bytte blöja
eller fick dig att sova, men
du var vår.
Du var min.
Varsågod, pappa.
Jag ska vinna i cornhole.
Det är min tur sen.
Snyggt!
Mr Allen. Jag vill visa dig en sak.
Tror du hon gillar den?
Den är fin. Wow.
Kan vi ses i veckan?
Jag vill fråga dig en sak.
Visst, Matt. Torsdag?
-Låter bra. -Okej.
Ja, jag messar dig.
-Ja. -Schyst.
Ja.
-Hej, pappa. -Hej.
Ser bra ut. Du och burgarna.
Matt visade mig en ring.
Han vill prata.
Jenny, vi måste berätta för henne i veckan.
Okej.
Kate! Du kom.
-Ja. Okej. -Okej.
Hur är det?
Där är hon. Födelsedagsflickan.
-Hej. -Hej.
-Du är så vacker. -Tack.
Vet du vad jag tror?
Vad tror du?
Jag tror
att jag är kär i dig.
Kom nu. Det är er tur.
Ha den äran idag
Kom igen, kom igen!
Ja!
Det är min tjej!
Grattis på födelsedagen, min dotter.
Syrran! Jag älskar dig!
Tack. Dags för party, vad ska vi göra?
Ja, det är partydags.
Okej.
Jag minns allt. Det var dr Whitney.
Dr Ron Whitney.
Vad är poängen, Dawson?
Vill du inte veta svaret?
Vi pratar om det ikväll.
Ja, okej.
Okej.
Birmingham Family Medical.
Hej. Jag hoppades få tag på dr Whitney.
Jag sätter dig på kö.
-Ett ögonblick, okej? -Okej.
Varför berättade du det?
Jag tänkte bara högt.
Vad vill han åstadkomma?
Det här är dr Whitney.
Hej, dr Whitney. Jag heter Dawson Gage.
En vän till Larry och Louise Quinn.
Larry och Louise.
Precis. Ja.
För 27 år sedan fick du ett embryo.
Vi gav vårt ord då.
Vi lämnade det bakom oss.
Men vill du inte veta?
Vill du inte veta om vi har ett barn nånstans?
-Louise. -Kom igen, Larry. Ärligt.
Vet du vad som hände?
Var det embryot än är, om det ens blev fullt utvecklat
och blev nån annans son eller dotter,
är det barnet idag vuxet och lever sitt eget liv.
Du svarade inte på frågan.
Jag har nyheter, dr Whitney...
...som kan få dig att ändra dig.
För jag vill veta, Larry.
-Jag vill det. -Förstår du inte?
Den personen, om det finns en person,
de kanske inte vill bli hittade.
De har rätt till ett privatliv, Louise.
Be Dawson att sluta.
Gör det du, Larry.
KÄNGURUSKOJ
Hej.
Andi Allen. Bäst du är Andi Allen,
annars är du en skojare i hennes kläder.
Jag skojar bara.
Jag heter Andi.
Hej.
Välkommen till Kanga Land.
Klappa dem inte mellan öronen.
Tänk inte ens tanken. De sparkar dig i nyllet.
Det kallas inte Känguruskoj utan anledning.
Nej, det gör de inte.
De är som små kattungar. Gosiga.
-Kattungar. Okej. -Var beredd nu.
Välkomna! Ni kan köpa kängumat där borta.
Håll er borta från gräset.
Tvinga mig inte att jaga er.
För det gör jag.
Kängumat håller verksamheten igång.
Folk är galna i det.
-Så bra. -När man jobbar med kängus
har man två huvudsysslor.
Sälja mat och se till att kunderna håller sig borta från gräset.
Endast vägen, okej?
Mycket viktigt. Förstår du?
Jag behöver ett muntligt ja.
Absolut. Endast vägen.
Jag hatar människorna.
De går på gräset som om de kan gå till vilken unge som helst.
Känguruunge. Förstår du?
Ingen ring. Bra för dig.
Äktenskap är för fåglarna.
Verkligen.
Örnar håller ihop livet ut. Det visste du nog inte.
Det är mer än vad man kan säga om människor.
Om bara Walter hade varit en örn.
-Ursäkta. Vad? -Glöm det.
Här är ditt test. Ta över tyglarna.
Hej. Vi letar efter kängurumat.
-Det finns precis här. -Tack.
-Säg till om ni undrar över nåt. -Tack.
Ha så kul.
Vad var det jag sa? Du är en naturbegåvning.
-Välkommen, Andi. -Tack.
Nej. Håll er borta från gräset.
Behöver ni fertilitetshjälp kan ni...
Nej, dr Baker hjälpte det här paret
med en embryotransplantation för över 20 år sedan.
Ja, de använde kryokonservering.
Kryokonservering?
Frystekniken.
Embryot förvarades fryst hos oss i många år.
Vad hände sen?
Det förflyttades till Nashville till ett läkarpar.
Kan du säga deras namn? Läkarna?
Tyvärr, mr Gage. Det är konfidentiellt.
Okej. Tack.
Jag fick dig till slut. Äntligen.
-Bra jobbat. -Du var okej.
-Det var en bra match. -Fint.
-Bra jobbat, hörni. Snyggt, älskling. -Bra match.
Ja. Du spelade bra idag.
-Ett bra sätt att avsluta på, älskling. -Tack.
Var kommer servarna ifrån?
Hon är bara så bra.
Vi ska till lantmarknaden
-och jag ska inte glömma äggen. -Nästa vecka, revansch.
-Absolut. -Visst.
-Bra match, pappa. -Bra gjort.
-Bra jobbat. -Bra gjort.
Vi skulle berätta för henne när hon var 12. Minns du?
Och sen när hon var 18.
-Och sen på college. -Ja.
Jag sköt upp samtalet med Matt.
Men det är på gång.
Nej. Nej, jag behöver inte hjälp med ett embryo.
Jag hoppas kunna hitta information om en embryotransplantation
som ägde rum för 27 år sedan.
Ja.
Hej, jag heter Dawson Gage.
Ja, jag kan vänta.
Ja, jag väntar. Mer än gärna.
Det låter bra.
Parets familjemottagning i Nashville.
Läkare i Nashville: Jim & Jenny Allen
Familjen bor i Brentwood
med två döttrar, Andi och Amy.
ZoosNews VÄLKOMNAR NYANSTÄLLDA!
Andi Allen.
Okej. Du förlorade.
Det betyder att du har en S-P-O.
Välkommen i klubben.
Du och jag, syster.
Jag brukade hata spelkvällar.
-Sen träffade du oss. -Nej, jag träffade dig.
Så gulligt, Matt, men du kommer ändå förlora.
-Spelet kan börja. -Ja.
Okej.
Titta inte på mina... Fuska inte.
Jag behöver ditt ess.
-Du måste titta, pappa. -Jag har supersyn.
-Visste du inte? -Supersyn.
Vad är det?
Andi Allen.
Hon bor i Nashville och...
Jag tror att hon kan vara Londons syster.
Det är svårt att säga.
Jag åker imorgon bitti.
Dawson.
Kan du andas?
Jag kan inte det.
-Du kanske har fel. -Eller inte.
Larry kommer inte att gilla det. Men jag hindrar dig inte.
Jag måste veta.
Okej.
BILJETTER
Hej. Tack för att du kom.
Ha så kul.
Okej, nu har jag lunch. Du tar över nu.
Du är en äkta australiensare. En riktig djurhållare.
Undvik gräset. Glöm inte det.
-Hej. -Hej.
Ursäkta.
-Finns det röda kängurur? -Ja.
Australiens största pungdjur.
Vi har kängurumat om du vill ha.
-Underbart. Tack. -Bra. Absolut.
Hej.
Nej, tack.
Åh, nej.
Låt mig gissa. Charmprinsen?
Det är han.
Okej, du kan gå, Andi. Du är klar för idag.
Men du är ingen örn. Säg inte att jag inte varnade dig.
Vi ses.
Okej. Tack så mycket.
-Hejdå. -Hejdå.
-Hej. -Hej. Hur har din dag varit?
Bra.
-Äckligt. -Jag är så stolt över dig.
-Tack. -Verkligen.
Ser du den där killen?
Han har varit här hela dagen och ritat.
Jag vet inte, men han tittar på mig.
Om han kommer tillbaka, anmäl honom.
Berätta allt, Andi Allen, berömda djurskötaren.
God morgon.
ZAWADI-MARKNADEN
Hej.
Jag såg dig där borta. Är du konstnär eller nåt?
Typ.
Kan vi prata?
Vem är du?
Dawson Gage.
Jag är arkitekt i Birmingham.
DG - DAWSON GAGE SENIOR ARKITEKT
Ursäkta. Jag...
har en pojkvän.
Nej... jag stöter inte på dig.
Jag vet om din adoption.
Jag har nåt att berätta om din biologiska syster.
Jag bor nära hennes familj.
Ja, du har tagit fel på person.
Jag är inte adopterad.
Men du är Andi Allen, eller hur?
Vänta, du vet inte?
Mr Gage, du har tagit fel på person.
-Så... -Ja.
Ursäkta.
Han hade ett skissblock, så jag trodde han var konstnär.
-Okej. -Men det var han inte.
Han är
är en arkitekt från... Birmingham.
Han sa att han hade information om min adoption
och att han hade nyheter om min biologiska syster.
Säg nåt, mamma.
Det är konstigt att han visste mitt namn.
Andi.
-Hej, pappa. -Hej.
Vi måste prata.
Okej.
Andi...
Jag ville så gärna bli mamma,
men jag kunde inte bli gravid.
Vi gick till en fertilitetsläkare.
Han hade ett embryo.
Donerat från ett par i Birmingham.
Det var en chans, bara en chans.
Som vi beslutade oss för att ta.
Och nio månader senare föddes du.
Vänta, så...
Jag är inte er dotter.
Självklart är du vår dotter.
-Självklart. -Och Amy då?
-Hon är... Ja. -Hon är biologisk.
Så Amy och jag är inte släkt?
Och jag är inte...
Jag är inte släkt med nån av er.
Varför har ni inte sagt nåt?
Vi ville berätta det från början.
Ni ville...
Ni ville berätta?
Ni hade...
...tjugofyra år på er.
Älskling, det var jag som födde dig.
-Det är svårt att förklara. -Visst, ja.
Det är för att ni inte är min riktiga familj.
-Kom igen. -Och nu,
den enda som är ärlig mot mig
är en främling jag träffade i djurparken?
Andi, lugn. Självklart är vi din familj.
Det är bara tekniskt.
Nej, det är inte...
Det är inte tekniskt. Det är allt.
Förstår ni inte? Vi är inte ens släkt.
-Andi. -Nej, rör mig inte.
Jag...
Jag vet inte ens vem du är.
Älskling, vi är så ledsna.
Snälla, kan du förlåta oss?
Jag fattar inte. Det går inte.
Andi, vänta lite.
Ge henne lite tid.
Jag klandrar dig inte.
Jag skulle också dra.
Du är min syster.
Inget kan ändra på det, okej?
Tjejer?
-Jag älskar dig. -Ring mig.
-Är hon... -Andi!
Andi!
-Hallå! -Andi.
An...
Du borde åka hem och lyssna på dem.
Lyssna på vad? Jag är inte ens deras riktiga dotter.
-Det... -Lyssna på dig själv, Andi.
Det är du visst.
Du är en Allen.
Detta ändrar inte på det.
De är nog jätteledsna.
Okej, bra. Du står på deras sida.
Nej.
Det finns inga sidor.
Jag åker till Birmingham ikväll.
Min riktiga familj bor där och jag vill träffa dem.
Kom hem till mig så pratar vi igenom det här.
Matt, jag har bestämt mig. Jag åker.
Kan jag inte följa med?
Jag måste åka själv. Men jag ringer, okej?
Var ska du bo?
Jag...
Jag vet inte. På hotell eller nåt.
Okej.
Jag älskar dig.
Och jag dig.
Okej.
MAMMA
Hej.
Det är Andi, från djurparken.
Förlåt, jag borde inte ha ringt.
Andi, vänta.
Jag är i Birmingham
och jag undrar om vi kan träffas.
Visst.
Okej.
Kan du ta med min syster
också?
Din syster London
dog i en olycka för en månad sedan.
Mina biologiska föräldrar då?
Ja, de heter Larry och Louise Quinn.
De bor här.
Kan vi bara ses?
Ja.
Visst.
Jag ger dig en adress.
Det är...
Det är kaféet där London jobbade med sin mamma.
Okej. Tack.
Dawson ringde. Han har hittat henne.
Det andra embryot.
Londons syster.
Gjorde han?
Hon är i stan.
Larry, jag bjöd in dem på middag.
En syster.
-Ja. -Embryot var en flicka.
Systern som London alltid velat ha.
Hon heter Andi.
Jag trodde aldrig...
Så du tror att hon vill träffa oss?
Kanske.
Och om hon vill det...
...så behöver jag dig.
Hej.
Gillar du kaffe?
Ja.
VI ÄLSKAR DIG FÖR ALLTID London
-Det vanliga. -Ja, jag vet.
Det här är Londons syster.
Andi, från Nashville.
Visst. Trevligt att träffas.
Detsamma.
En vaniljlatte, tack.
Jag bjuder.
-Tack. -Ja.
Ja, tack.
-Jag kommer med kaffet. -Tack.
-Vi ses.
Jag försökte hitta London på Facebook och Instagram men...
Hon hatade sociala medier.
Kassörskan där...
Liknar jag London?
Ja.
Du är väldigt lik henne.
Jag ska jobba, men jag skjutsar dig
hem till familjen Quinn.
De är som min familj.
-Visst. Ja. -Okej.
Bra.
Du.
Jag vill veta allt om henne.
Ja,
hon älskade det här stället.
-Vi ses vid fem. -Ja, vi ses.
-Bra. -Var försiktig, älskling.
Hon är inte vår.
Hon är inte London.
Jag vet.
Men den här flickan är också vår dotter.
Jag vill att hon ska känna sig välkommen
om det är enda gången jag lagar mat åt henne.
Förlåt, jag är bara nervös.
Jag och Larry hänger upp julbelysning varje år.
En gång föll han i de där buskarna.
Jag lovade att inte säga till nån.
Det kommer gå bra.
De är bäst.
Hej.
-Quinns. -Trevligt att träffas.
Jag heter Louise.
En ära att få träffa dig.
Trevligt att träffas.
Larry. Trevligt att träffas.
Detsamma.
Tack för att jag fick komma.
Vi är så glada att du är här.
Tack.
Ert hem är så vackert.
Tack.
Hej.
Kom hit, killen.
Hej.
Det är Toby, Londons hund.
Jag hoppas att det smakar bra. Vi...
Vi slängde ihop det tillsammans.
Det ser otroligt gott ut.
Får jag be?
Självklart.
Käre Gud, tack för denna mat.
Tack för denna familj.
Trösta dem i deras smärta,
i all sorg.
Tack för den frid jag känner här.
I Jesu namn, amen.
-Amen. -Amen.
Hugg in.
Vill du ha lite bröd?
Åh, herregud.
Vem är det här?
Det här är Larry och hans bror och hans syster.
Se på honom. Han är så allvarlig.
Och det här är London när hon var två.
Här är jag i ungefär samma ålder.
Jösses.
Helt otroligt. Titta.
Här, får jag se.
Wow.
Jag önskar att jag känt henne.
Vi hade varit väldigt nära.
Ni hade varit otroligt nära.
Kan du visa mig
var hon brukade hänga?
Ja.
Perfekt.
Vem är det här?
Under allt hår
ser man att det är en ung Dawson.
Han var åtta år.
Hon kunde ha varit vår, Larry.
Vi har missat hela hennes liv.
De är så trevliga. Det känns som om jag har känt dem hela livet.
Och Matt, jag ser ut precis som min syster London.
Precis som henne.
Wow. Det är galet.
Killen från djurparken då?
Dawson?
Ja, han var där också. De stod varandra väldigt nära.
Dina föräldrar börjar bli oroliga.
Förlåt, jag...
Jag har mycket att tänka på just nu.
Jag älskar dig.
Och jag dig.
Vi hörs imorgon.
Är du hennes reseguide, eller?
Hon vill känna London.
Kan inte neka henne det.
Jag bjuder.
En karamellatte och en muffins, tack.
-Kaffe. -Ja.
Det är konstigt.
Ja, men hon är borta om några dagar.
Det blir bra. Måste dra.
Okej.
-Vi ses. -Ja.
Reseguide.
Intressant.
Du kom i tid.
Hej.
Brukade inte London vara i tid?
Aldrig.
Förstår.
-Vi kanske kan ta en promenad. -Visst. Ja.
Verkligen?
Använde hon toapapper och plastfolie?
Kvällen före examen.
Jag körde flyktbilen.
Wow. Snacka om att leva farligt.
Ja.
Det galnaste jag har gjort
är att låsa skåp med buntband.
Galet.
För att vara rättvis,
så fixade hon alltid det följande dag.
Men det var så hon var.
Det är konstigt.
Att prata om henne i dåtid.
Det här var hennes andra hem.
Dansuppvisningar, musikaler.
Hon var alltid här.
Arden Performing Arts Center.
Det var en kyrka förut.
För London
var det nog det.
Var hon en duktig dansare?
Makalös.
Hon drömde om Broadway.
Tills hon skadades.
-Vad hände? -Det var kroniskt.
Hennes fotvalv.
Det händer många dansare.
Hon måste göra nåt annat.
Känner en koppling till henne.
Som om om jag känner henne.
Är det konstigt?
Nej.
Hon var din syster.
Så du stod aldrig på scen med henne?
Ingen ville se det.
Jag vill.
Visa vad du går för.
Jag skulle väl kunna.
Vad vill du, Mary?
Vill du ha månen?
Säg det, så kastar jag en lasso och drar ner den.
Det är en ganska bra idé. Ja.
Jag ska ge dig månen.
Vad gör ni här inne?
Jag skådespelade, sir.
Hon älskade att vandra här.
Du sa att teatercentret var hennes kyrka.
Var hon troende?
När dansen tog slut
tappade hon bort sig.
Hon kände sig inte bra nog för Gud.
Kunde inte ha haft mer fel.
Ingen kunde ändra henne.
Det var vid ett tillfälle,
precis mot slutet,
då jag trodde att hon hade hittat tillbaka.
Jag hade velat vara där för henne.
Det där teatercentret var otroligt.
Vi tillbringade mycket tid där.
Ja.
Den är verkligen fin.
-Gillar du den? -Ja.
Det är kintsugi. Japanskt.
Det påminner om att inget är trasigt för evigt.
Reparationerna är gjorda med sömmar av guld,
vilket gör den starkare och vackrare
på grund av de skadade delarna. Som här.
London gav den till mig.
Larry och jag har pratat.
Jag vet att du just kom hit, men vi har ett gästrum
och vi vill gärna att du bor här
tills du åker hem.
Gärna.
Tack så mycket.
Är allt bra?
Bara lite yr.
Det blir bättre när vi äter.
Ja.
Det är min pojkvän. Jag skyndar mig.
-Okej. -Okej.
Matt, hej. Vi lagar middag. Vad är det?
Vilka vi?
Jag, familjen Quinn och Dawson.
Pratade med dina föräldrar.
De mår jättedåligt.
De bad mig hälsa att de saknar dig.
De vill att du ringer.
Jag pratade med advokatbyrån.
De vill träffa mig om tre veckor.
Kan du förstå?
Andi?
Ja. Intervjun. Fantastiskt.
-Lyssnar du ens? -Ja.
Inte riktigt. Jag är lite distraherad.
Jag får veta saker om min syster...
Det är mycket att ta in.
Din syster. Amy är din syster.
Hon är i Nashville och jag i Nashville.
Det passar inte nu, Matt. Jag är...
-Andi. -Förlåt.
-Förlåt, jag menade inte... -Det är okej.
Det är okej.
Hon skulle nog velat ha dig här.
Hon åkte till Bama och dansade.
Hon kom ofta hem.
När hon tog examen flyttade hon tillbaka. Hon...
...sparade till ett hus.
Wow.
Maten är snart klar.
-Ingen brådska. -Tack.
-Han har några schysta steg. -Visst?
-Tack. -Lyssna.
Jag är ingen dansare, men...
De växte upp
Ja.
Paradise Park
Snuskigt rika, väldigt fattiga
Där blev pojken kär
I flickan bredvid
Jag kan inte.
Kom igen, Dawson.
När frid som en flod
Följer min väg
När sorger Som havets vågor rullar
-Vad jag än har -Vad jag än har
-Har du lärt -Har du lärt
-Mig att säga -Mig att säga
-Att det är bra -Att det är bra
-Med min själ -Med min själ
Det är bra
Med min själ
-Det är bra -Det är bra
-Med min själ -Med min själ
London på vattenskotern, då?
Hon var snabb.
Andi, kör du vattenskoter?
Jag är inte så bra.
Du borde ta henne med.
Det borde du.
Dawson bor på Smith Lake.
Så vackert. Du skulle älska det.
Jag menar...
Du bestämmer.
Det går väl att ordna.
Häftigt.
-Hej. -Hej.
-Du hittade hit. -Ja.
Välkommen till Smith Lake.
Tack.
Du får ha den här.
-Jag tar den andra. -Okej.
Grön startar och röd stannar. Gasen är här.
Jag åker inte på sjön om inte du kör.
Visst. Du kan åka med mig.
Går det bra?
Ja, jag har skor och flytväst till dig.
Vill du ha en våtdräkt?
Nej, tack.
Kan inte andas då.
Var du kär i henne?
Ja.
Var ni ihop?
Nej.
Där är den.
Hennes enda brist.
Ditt hus är vackert.
Har du ritat det?
Ja.
Kan du göra ett åt mig?
Jag behöver inte mycket. Kanske bara,
-en koja. -En koja?
-Nu tar vi ut dig på vattnet. -Ja.
Okej.
Är du okej?
-Okej. -Kör inte för fort.
Kan inte lova det.
-Vill du sitta ner? -Ja.
-Fryser du? -Lite.
Här.
Tack.
Det var roligt.
Ja.
Du kört fort med de där grejerna.
Inte jag. Jag kan inte köra alls.
Du är bra på andra saker.
Jaså? Som vad?
Sjunga.
Lägg av.
-Du är fantastisk. -Tack.
Jag har sjungit sen barnsben.
Sjöng London?
Ja.
Hon borde inte gjort det.
Hon var tondöv. Riktigt illa.
-Verkligen? -Ja.
När vi var på karaoke bad folk henne att sluta.
De bad henne verkligen.
Hur länge tänker du stanna?
Jag vet inte.
Djurparken håller min tjänst till årets slut.
Louise sa att jag kan flytta in hos dem,
vilket jag tänker göra imorgon.
Låter vettigt.
Din familj där hemma, då?
Jag är inte redo att prata med dem.
Jag saknar dem.
Mycket.
De saknar nog dig också.
-Ser du klippan där? -Ja.
London brukade göra "kanonkulan" där.
Verkligen?
Vad?
Riktigt rejäla.
Och du då?
Det är 30 meter högt.
Aldrig.
Kan du ta mig till henne?
Ja.
Det kan jag göra.
Varför stoppade jag henne inte?
Nej, det är inte ditt fel.
Jag avskyr det här.
Jag vet.
Jag med.
Det här är tron.
För oss alla.
Att tro.
Särskilt när det är svårt.
"HON DANSADE I VÅRA HJÄRTAN...
TILL VI SES IGEN." LONDON QUINN
Citatet var Louises idé.
Mår hon bra?
Nej. Hon är sjuk.
Hon behöver en njure.
London matchade henne.
Dawson hängde inte med henne varken på sjön eller i livet.
Jag fattar inte att de aldrig dejtade.
Jag tror inte London förstod hur Dawson älskade henne.
Det var alltid min bön, de två.
Han är otrolig.
Han berättade att det inte är så bra hemma med dina föräldrar.
Jag vet inte vad jag ska säga till dem.
De kanske borde ha berättat tidigare,
men det var ovanligt då.
Att ta nån annans embryo
och bära det i nio månader?
Ingen gjorde sånt.
Du och Larry ville att jag skulle leva,
trots att jag bara var lite celler.
Och dina föräldrar gav dig liv.
Jag tror att när hon bar dig,
glömde hon nästan bort att du kom från nån annan.
Jag tänker att hon bad för dig
och förundrades över dina ultraljudsbilder.
Hon bar dig.
Och självklart födde hon dig.
Hon ljög också för mig.
De ville nog säga nåt.
Det ville vi.
Sanningen är att du och London förtjänade att få veta.
Men det är det förflutna.
Vi kan inte ändra på det.
Världen är så splittrad, Andi.
Du vill inte att din familj också ska splittras.
Jag önskar att jag kunde ha fått ett barn till.
Jag önskar att jag kunde haft dig.
Att nu...
...få träffa dig,
prata med dig,
det är en gåva.
Det känns som om du alltid har varit här.
Vi är tillbaka.
Jag har din favorit.
Vi pratar senare, men kom ihåg vad jag sa.
Din familj lider och de behöver dig.
Om jag matchar, så...
...gör jag det.
Okej. Vad innebär det,
en månad till om du ger henne en njure?
Jag vet inte.
Hur känner du inför intervjun?
Så bra det bara går.
Största advokatbyrån i Nashville, så...
-Men, du... -Du.
Jag måste sluta.
-Jag ringer senare. -Matt...
-Andi. -Hej.
Ursäkta dröjsmålet.
Dina provresultat har kommit.
Tack.
Kan vi få en minut?
Självklart.
Tack.
Hej.
Det finns en park längre ner på gatan.
-Kan vi ses där? -Ja.
Jag slutar om en kvart.
Vi ses då.
-Visst. -Okej.
Du
jobbar på hennes kafé och bor med hennes föräldrar.
Är det inte lite konstigt, Andi?
Det är...
...svårt att förklara, Matt.
Men vi, då?
Jag vet inte.
För att du inte är släkt med dina föräldrar eller
på grund av Dawson?
Jag vet inte riktigt hur jag känner.
Du är min bästa vän, Matt.
Och det kanske
är allt vi borde vara.
Jag kan inte vara din vän, Andi.
Jag vet.
Jag måste åka.
-Jag börjar imorgon. -Fick du jobbet?
Ja.
Ja, det fick jag.
Hejdå, Matt.
Jag kommer sakna dig.
Jim, det är Andi.
Hallå?
-Andi, raring? -Andi, det är pappa.
Mår du bra?
Ja.
Jag bearbetar allting.
Låter logiskt. Självklart.
Älskling, vi är så ledsna.
Jag har flyttat in hos Louise och Larry Quinn,
mina biologiska föräldrar och
jag ska ge Louise en av mina njurar.
Hon är väldigt sjuk, så jag ville att ni skulle veta det.
-Har du testat dig? -Ja.
Andi, älskling, vi saknar dig så.
Är Amy där? Hon svarade inte.
Hon är borta, älskling. Hon är på hejaklacksträning.
Kan ni be henne ringa tillbaka?
Ja. Självklart.
Älskling, kan du ringa snart igen?
Vi saknar dig så mycket.
Vi vill att du kommer hem.
Jag måste sluta.
Jag är rädd.
Jag vet.
Tack.
Så...
Jag är en match för Louise.
Verkligen?
Jag bad att jag skulle vara det, och det är jag.
Hon kommer inte gilla det.
Jag vet.
Men jag har bestämt mig.
Vet du vad,
jag bjuder på mat hos mig ikväll.
Vi kör vattenskotrarna först.
-Vattenskoter, inte skotrar. -Okej. Bara den ena.
Ja.
Är det ett ja?
Ja, jag tror det.
Okej.
Ja.
Vill du inte köra?
Tror du att jag vill köra en sån här?
Gör det inte!
Hoppa i.
Du började.
Du kan stanna där.
Hallå.
Du.
Hur var det förut med din familj?
Helt perfekt.
Men,
allt byggdes på en lögn.
Gjorde det?
Allt?
Nej.
Det var så kul idag.
Men du har ett liv där.
I Nashville.
Jag har sett föräldrar mista sitt barn.
Dina begick ett stort misstag.
Men just nu
är du den enda som kan fixa det.
Åker du hem när operationen är klar?
Jag funderar på det.
Se på mig.
Det är det enda rätta.
Jag saknar dem.
Mina föräldrar, min syster.
Jag avskyr hur allt är just nu.
Det är just detta jag bad om.
Att du skulle sakna dem så mycket att du vill åka hem
och reda ut allting.
Och du, då?
Jag skulle göra det jag gör nu.
Djurskötare?
Det är det bästa jobbet. Jag får hänga med djur hela dagen.
-Vilket är ditt favoritdjur? -Gibbonaporna.
De med långa armar.
-Är allt okej? -Ja.
När är operationen?
Imorgon bitti.
Det kommer gå bra.
Och när allt är över,
kan du åka hem.
Ja.
Hem.
Ja.
Du.
Du visade mig alla platser som London älskade.
Vilken plats är speciell för dig?
Dit vill du inte åka.
Det vill jag faktiskt.
Det är en bra bit dit.
Ja...
...bäst vi sätter fart, då.
Okej.
-Då går vi. -Fint.
-Har du vandringsskor? -Ja.
Vi är framme.
Har du gjort det här?
Det är en av mina första byggnader.
Från Lake Amphitheater.
-Det är helt otroligt. -Inte illa, va?
Ja.
Wow.
Ett litet ställe för samhället.
-Får jag gå upp här? -Gör det.
Jag vill vara här för evigt.
Andi.
Jag måste berätta nåt.
Okej.
Det här.
Du och jag.
Vad det än är.
Det handlar inte om London längre.
Jag vet.
Men du ska åka.
Och det borde du.
Du måste.
Jag vill inte det.
Du måste förstå det.
Dawson, du stöter bort mig
-när du ber mig att åka. -Nej.
-Och... -Det är det rätta.
Som då vi sågs första gången.
Vad?
Du kunde knappt se på mig.
Vet du varför?
Varför?
Jag kunde inte se dig i ögonen.
Varje gång jag gjorde det, såg jag London.
Varje gång. Och det knäckte mig.
Men sen förändrades det.
Jag såg inte London.
Jag såg dig.
Och jag kunde inte sluta titta.
Varje gång jag är med dig blir jag mer kär i dig
för jag ser inte henne längre. Jag ser dig.
-Jag menade inte att ersätta henne. -Det gör du inte.
Jag vill ha dig. Jag faller för dig.
-Dawson... -Bara...
Hon ville alltid att jag skulle hitta nån som du.
Men du måste ge dig av.
Även om jag hatar det.
Du kan inte vara arg på din familj för evigt.
Okej?
Du kan inte lämna dem du älskar.
Ibland måste man det.
Lämna ett meddelande efter pipet.
Hej, mamma.
Operationen är nu på morgonen. Jag borde ha ringt.
Förlåt. Jag blir bara där i ett par dagar,
så du behöver inte komma. Jag ringer.
Älskar dig.
Hejdå.
Är du redo?
Jag tror det.
Okej.
Ja.
Det är bra.
Gud...
...se till att
allt går bra där inne.
Amen.
Tack.
Gör det ont?
Nej.
Du är så modig.
Du är mitt mirakel, Andi.
Hej.
Varmt?
Ja.
Mår du bra?
Ja.
Åtminstone efter operationen.
Dawson.
Ja.
Vad som än händer,
ska jag aldrig glömma dig.
Du.
Okej.
Jag kommer och hälsar på.
Det ska jag.
Och du, fina pojken.
Jag kommer att sakna dig.
Jag har nåt åt dig.
Kom nu, Toby.
Redo?
Ja.
Okej.
Jag vill att du ska ha den här
för du är allas vår guldsöm, Andi.
Jag kan inte.
Jag ska se till att jag har allt.
Okej.
Nu gäller det.
Kom in. Hon är strax klar.
-Hej. -Hej.
-Jim. -Larry.
Ni har ett fint hem.
Tack.
Jag har saknat er.
Hej, gumman.
-Jag har saknat dig. -Och jag dig.
Jag vill visa er en sak.
Det här är min syster.
Overkligt.
Jag beklagar
sorgen.
Jag kan inte föreställa mig vad ni har gått igenom.
-Låt mig hjälpa dig. -Tack.
Du...
Jag...
Jag trodde aldrig att jag
skulle träffa dig.
Att jag skulle vara här.
Och nu ger du henne till mig
igen.
För andra gången.
Och jag vet inte vad jag ska säga.
Hon älskar er så mycket.
Tack.
Jag kör den här bilen.
-Ja. -Okej.
Var inte borta för länge.
Nej, jag lovar.
-Jag kommer strax. -Okej, hjärtat.
Jag älskar dig, Andi.
Jag älskar dig med.
Och vi ses snart.
Ja.
Jag har saknat dig så mycket.
Skönt att du är tillbaka.
Saknar dig.
Alltid.
Hur mår du?
Jag saknar London varje dag.
Varje hjärtslag.
Vi träffar henne igen.
Och vi behöver aldrig säga hejdå.
Jag pratade med Gud och han påminde mig
om att jag har Hannah och Andi ibland.
Dawson, Carl, Toby, kaféet
och dig.
Vi klarar oss.
Ja.
VITKINDAD GIBBON
Vissa tror att de kan prata med dig.
Du var inte med kängururna. Jag...
Jag tänkte att jag skulle hitta dig här.
Jag hade rast.
Jag hörde det.
Beth sa till mig
att om jag överväger att gifta mig,
är det inte värt det.
Om man inte är en örn.
Precis.
Vad gör du här?
Jag behöver nån som visar mig runt.
Jag kollar runt åt min chef.
Han vill att jag ska öppna ett kontor nånstans i södern.
Här?
Jag hoppas det.
Jag sa att jag har goda skäl
till att ha det i Nashville.
Jaså?
Intressant.
Hoppas du kan visa mig runt.
Kanske presentera mig för din familj.
Vad säger du?
Det kan jag göra.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Om jag får som jag vill, vilket jag får,
måste jag hitta en bra mäklare.
Skaffa mig en bit mark här.
Säg att du behåller glashuset.
Javisst.
Dessutom måste du
träna på att köra vattenskoter.
Jag vet inte om jag nånsin kommer lära mig det.
Jag kanske är okej med det.
Tillägnad min Herre och Frälsare, Jesus Kristus, genom vilken
allt är möjligt. Även detta. - Karen Kingsbury
Undertextning: Pernilla Bergman