Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ЛОНДОН ВЕРЕСЕНЬ 1940 РОКУ
Минув рік після початку Другої світової. Британія та її союзники зі Співдружності
протистоять воєнній машині нацистської Німеччини.
Гітлерівська авіація починає кампанію важких бомбардувань,
мішенню яких стають британські міста й містечка.
Цей період здобув назву «Бліц»,
від німецького слова «бліцкриґ»,
блискавична війна.
1,25 мільйона жителів Великої Британії евакуюються
з бомбардованих міст у безпечніші райони.
Більш ніж половина – діти.
БЛІЦ
Там, унизу!
Пропустіть! З дороги!
Вийми цигарку з рота!
- У кого шланг? - Дайте більший тиск!
- Шланг у кого? - Заливай!
- Воду! Давай! - Лий!
Тримай його!
Піднімай!
Обережно. Вперед! Іди вперед!
Хапай! Бери шланг!
Барабани.
А тепер відчуй усім тілом.
Загадай бажання.
Подумай.
- Одне бажання? - Одне.
От милий хлопчик. Який гарнюній...
Тату!
Бігом.
Ходімо.
Тату!
Майже прийшли.
Станцію закрито!
Нам потрібне укриття!
Як укриття станція не працює!
СТЕПНІ-ҐРІН
- Відчиніть ворота! - Назад!
Ця станція – не санкціоноване бомбосховище.
У бомбосховищах усе забито. Куди нам іти?
Не відходь.
Якщо є укриття вдома, можете пересидіти там.
Шматком гофрованого заліза в саду прикритись, якщо у вас є сад.
- Та ви знущаєтеся! - Назад,
бо хтось постраждає!
Постраждаєш тут тільки ти, якщо не впустиш нас.
- Ламаємо! - Пусти!
Тримайте їх!
З нами тут діти! Заради бога, відчиніть ворота!
- Геть від воріт! - Тут є діти!
- Відчиніть! - Інспекторе, це проти правил!
Тут ці люди приречені на загибель!
Наказую вам востаннє. Відчиніть ворота!
Відчиняй!
- Заходьте! - Іди, Джордж.
- Тату, все добре? - Так, доню, я в порядку.
- Джордж, іди. - Ховайся, Джордж.
Туди! Завертай.
Швидше, люба. Аж туди, в кінець.
Боягузи довбані! От ви хто!
Як ви могли їх не пускати?
Не спиняйся, Джордж.
Обережно.
Туди.
За ріг.
Оллі, все буде добре.
Я тебе не покину. Зі мною ти в безпеці.
Рито, для нього це мука. Ти маєш його відпустити.
Так.
Оллі, не бійся.
Я, ти, мама й дід підемо вранці додому.
Джордж, лови.
Цю?
Чому ви не можете поїхати зі мною?
Котичку, я ж тобі казала, це пригода лише для діток.
Дорослим не можна.
Але пригода буде чудова.
- Ти знайдеш нових друзів. - Мої друзі тут.
Тоді пограєшся в різні ігри в селі.
Тобі буде цікаво.
Там будуть корівки, коні, вівці...
Але вони смердять.
Я хочу залишитися з вами.
Я розумію.
Треба перечекати, доки все не скінчиться.
А потім знову відкриються школи і все буде так, як раніше.
Обіцяю.
Мамо, будь ласка, не відсилай мене на село.
Ось.
Тато віддав би його тобі.
Як ти знаєш?
Знаю, бо такою людиною він був.
Бо ти його син, і тепер ця річ належить тобі.
І вона тебе захистить.
Так?
Надінь сорочку й піджак.
А тоді спускайся.
Усім батькам, чиї діти й досі вдома.
У вас буде ще одна можливість їх евакуювати.
Імовірно, вони відчують дискомфорт
або скучатимуть за домівкою.
Проте альтернатива може бути немислима.
Джордж! Іди, онучку. Сніданок готовий.
Довга ніч, багато нальотів...
- Доню, все добре? - Так.
...невдовзі по восьмій годині,
коли знову залунали попереджувальні сирени.
Нападників зустріли шквалом зенітного вогню,
але деякі змогли прорватися...
Усе буде добре.
Поранено медичного працівника, і медичний персонал...
Очевидно, що ці напади мають характер залякування.
Населення Лондона не дозволить нацистам нагнати на себе страху.
Лондон живе у звичайному ритмі, а його жителі пристосовуються...
Джек? У мене сніданок на плиті.
Дякую, Джеральде, я не буду.
Гляну, як там мама, через кілька годин знов на зміну.
Переказуй мамі вітання.
Бувай, Оллі.
- Удачі сьогодні. - Дякую.
Будь слухняний.
Бережи себе, онучку.
І не забувай: будь хоробрий, давай відсіч хуліганам.
Як ми завжди про них кажемо?
Хто гавкає, той не кусається?
Що? Я не розчув. Голосніше, будь ласка.
Хто гавкає, той не кусається.
Правильно. Іди сюди.
Ось. На непередбачені витрати.
- Ходімо. - Дякую, діду.
Приймаю брухт! Старе залізяччя!
Старе залізяччя! Будь-яке!
Старе залізяччя! Усяке!
Старе залізо! Будь-яке!
Старе залізяччя! Будь-яке!
- Слухаю. - Джордж Генвей, девʼять років.
Прошу.
Проходимо вздовж платформи!
Усе.
Люблю тебе.
Не забувай бути слухняним.
І не витирай носа рукавом. Бери хустинку.
Ненавиджу тебе.
Джордж!
Сюди! Сідайте у вагони!
Джордж, вернися!
- Джордж! - Рито!
- По вагонах! - Заспокойся. Він не пропаде.
Я мушу нормально попрощатися.
- Джордж! - Рито!
Відійдіть!
По вагонах!
Джордж!
Синку, подивися на мене! Чому ти не дивишся?
Зайчику, ну подивися! Я люблю тебе!
Можете відчинити...
Будь ласка! Ні. Джордж, подивися!
- Синку, будь ласка! - З ним усе буде добре.
Про нього подбає добра сімʼя. Не турбуйтеся.
Відчепіться!
Джордж!
Усе добре?
Я знаю. Дуже важко їх отак відсилати.
Але вище носа.
Рито, повеселішай.
Думай про хороше. Ти тепер сама.
Поживи для себе.
Про нього подбають. Інакше б їх не евакуювали.
Буде як на курорті, у Блекпулі. Чи ще краще!
Бачу, ти сьогодні голос бережеш.
Певно, ти трохи хвилюєшся. Я б хвилювалася.
Ти точно готова?
Вона готова. Ми так чекаємо!
Це її рішення.
Слухатиме сила-силенна людей.
Я знаю, але її це має підбадьорити.
Вона не просто мама. У неї чудовий голос.
Чорт, рука.
- Посмикай. От язиката. - Свій посмикай.
Дами, припиняйте балачки, до роботи, будь ласка.
Так, так, я знаю, сьогодні особливий день,
але це не дає вам права розслаблятися.
Там хлопці воюють, наші хлопці, і вони на нас розраховують.
На вас розраховують!
Хай їх Бог береже.
Я покажу йому роботу.
На тобі, на!
Так йому, Тільдо!
Покажи їм, мала.
Що ви за люди?
Нещастя він наше.
АМАТОЛ
Очевидно, ми граємо тут.
Хлопці й дівчата, приберіть ноги з сидінь.
Синку, негайно злізь звідти. Це небезпечно.
Вибачте.
Усе добре?
Спокійно, спокійно.
Ти схожий на мого пса. Де твій хвіст?
Не чіпайте його!
- Рознюнявся! - За мамою скучив?
Відчепіться від нього!
А тобі що? Це твій хлопець?
Замовкни.
Досить.
Ще слово почую від вас чи ще когось,
до кінця поїздки будете сидіти в купе охорони.
Отак.
Хто хороший хлопчик?
Хто хоче побитися? Ти? Ти?
Котрий з вас?
Так я і думав. Той, хто гавкає, не кусається.
Молодець, позатикав їм роти. Мене звати Кеті. А тебе?
Джордж.
- Джордж, чай. - Добре.
Ну давай. Ти кулю кидаєш чи ні?
Не жени коней. Відійдіть. Далі відійшли!
Кидай.
Сам напросився.
Лови!
- Піймаю! - Я ловлю.
Шість!
Що з вами таке? Дурні незграби!
Джордж, чай, іди вже.
Іди до матусі, чорнопикий байстрюк.
Я бережу любов для тебе
Джордж, усе добре?
Що сталося, дружок?
- Нічого. - Не схоже, що нічого.
Заспіваєш з нами?
Що сталося? Тебе не скривдили?
Поспіваємо?
Я бережу любов для тебе
Зараз.
- Готові? - Готовий?
Як Джек Горнер У кутку
Нікуди не ходжу
Що мені з того?
Твої поцілунки варті чекання
Повір мені
- Мамо! - Співай.
Я допізна не гуляю Не люблю такого
Я вдома приблизно о 8:00 Лише я і моє радіо
Я не поводжусь погано
Я бережу любов для тебе
Так.
Далі на BBC слово Вікторові Смайту, який чекає, щоб почати концерт.
Отже, леді та джентльмени.
Ми готові транслювати наживо на всю країну
через пʼять, чотири, три, дві, одну.
Це був Заводський духовий оркестр і його диригент Вільям Лотон
з номером «Trumpeter Bob».
- Як я вам? - Це початок випуску...
- Красуня. - ...«Заводські дива» з заводу
тут, на південному сході країни.
Як вам відомо, ми їздимо по всій Британії,
шукаючи заводські таланти,
які допоможуть підбадьорити націю.
Сьогодні виступить працівниця лінії боєприпасів, міс Рита Генвей.
Давай, Рито! Дівчинко, покажи клас!
Тихіше.
Присвячую цю пісню всім батькам, чиїх дітей евакуювали,
і моєму синові, Джорджу.
Почали.
Підніму
Вибачте.
Можна ще раз?
Добре.
Підніму собі комір
За будь-якої погоди
Ти будеш зі мною
Хай куди я піду, ми будемо разом
Тільки ти і я
Я загортаюся в тебе, теплого і сонячного
Щоб не сумувати
Моє зимове пальто – це ти
Надворі сіра темінь
А в мене на серці – сонячний день
Промінці весни невдовзі будуть Розцвітати у твоїх усміхнених очах
Мій настрій більш ніщо не зіпсує Бо я відчуваю тебе навколо себе
Дощ чи сонце, сльота чи сніг
Ти мій притулок, ти мій дім
Підніму собі комір Руки сховаю в кишені
Ти будеш зі мною
Хоч куди я піду, ми будемо разом Від моря до моря
Я загортаюся в тебе, теплого і сонячного Щоб не сумувати
Моє зимове пальто – це ти
Дякую.
Нам потрібні укриття! Відкрийте метро!
Вибач.
Нам потрібні укриття! Відкрийте метро!
Потрібні укриття! Відкрийте метро!
Леді та джентльмени, ми повертаємося в Дім радіомовлення.
Дякую.
Потрібні укриття!
Відкрийте метро!
Давай, поговори з ним.
Агов, я Томмі. А тебе як звати?
Джордж.
Джорджі-Порджі пирога втоптав. Дівчинка заплакала, бо він її поцілував.
Голодний Томмі Такер співав за вечерю ласо.
Що нам йому дати? Кусень хліба з маслом.
Добре.
Це мої брати, Арчі та Ієн.
Показати тобі мого жука?
Хочеш потримати?
Його звати Джеррі.
У Сомерсеті нас збиралися розлучити.
Але не на тих напали.
У нашій сімʼї один за всіх і всі за одного.
Тому ми втекли, сховалися в лісі й заскочили в цей поїзд.
Томмі, я голодний.
Не скигли.
У мене є сандвіч.
Поділимося.
Полуничне варення! Моє улюблене.
А ти як утік?
Зіскочив з поїзда.
Оба-на!
Мене мама відіслала з дому.
На вокзалі я був на неї злий.
Це твоя мама. Вона простить. Вони завжди прощають.
Я просто хочу додому.
Джордж, а ти знаєш, що буде, якщо нас піймають?
Поженуть до найближчої станції і посадять на наступний поїзд.
Заткнуть рота кляпом і привʼяжуть до сидіння,
а на шию повісять табличку «Небезпечний утікач»,
щоб ти знов не втік.
А якщо припекло в нужник?
Може, дадуть тобі пелюшку.
Зіграймо в гру на виклики.
Добре.
На спір, ти не вилізеш на дах поїзда.
Легко.
То лізь.
Хлопці, підсадіть.
Ну добре.
Ставай.
Вилазьте по ящиках!
Ура!
Лондон, зустрічай нас!
Лондон! Прокидайтеся!
Зупинились, але ми не на вокзалі.
- Чисто! - І тут!
Ні. Сюди. Мерщій.
Чисто!
Стрибай!
- Ану йди сюди. - Відчепися!
- Злізь, шелихвіст! - Пусти мого брата!
- Тікай! - Ходу, Джордж!
- Томмі! - Пусти!
Білл! Сюди!
Швидше!
- Швидше, Томмі! - Білл!
Бос!
Біжи, Джордж!
Верніться!
- А ви зловіть! - Тікай!
- Стійте! Верніться! - Піймайте нас!
Ані руш!
Перебігай, Джордж!
Зійди з колії!
Чого стоїш? Ти встигнеш.
Томмі!
- Томмі! - Верніться!
- Томмі! - Томмі!
Як ви таке допустили?
- Це неприйнятне порушення. - Ганьба.
Ви не контролюєте підлеглих? У країні війна!
Мені дуже прикро. Це неприпустимо.
- Винних буде покарано. - Надіюся. Вам пощастить, якщо ми
ще приїдемо на цей убогий завод.
Ти.
Ти! Збирай речі й іди за мною.
І ви всі.
Що ж. Ходімо.
Працюйте, дівчата.
Аґнес і дівчата просто сказали правду.
Бачиш, до чого доводить правда. Виперли, і все.
А мовчали б, не втратили б роботу.
- Чорт забирай, Доріс. - Хтось же має висловитися.
- Рито, ти чудово співала. - Справді?
Спочатку трохи невпевнено.
Мені дуже сподобалося.
- Бувайте, дівчата. - До побачення.
Готова?
Ходімо!
Дай жару! Так!
Іще!
Жару! Отак! Жвавіше!
Мама подарувала це мені...
а тепер
я дарую його тобі.
Він тебе захистить.
Зовсім сама
Нема з ким прогулятися
Але я щасливо незаміжня
І не поводжуся погано
Бережу любов для тебе
Обережно.
- Не треба. - Що ти сказала?
Я сказала: «Обережно». Ти навмисне.
Не звертай уваги.
Що ти за мужик такий, якщо тебе дівка захищає?
Нащо тобі ця мавпа?
Так. Думай, що кажеш.
Маркусе!
А ти не лізь.
- Не чіпайте його! - Іди сюди.
Відчепися!
Розтовчи йому пику.
Маркусе!
- Що тут? - Не лізьте до нього!
- Лягаві. - Геть!
Полісмене! Це дикун!
- Він на мене напав! - Він бреше. Це вони почали бійку!
Кинувся на нас, як звір, просто так.
- Ти підеш з нами. - Так йому.
Посадіть його. Такі небезпечні для людей.
Вони перші вдарили. Я захищався.
Відвеземо тебе у відділок, там будеш захищатися.
- Він нічого не зробив! Маркусе! - Боже! Рито!
- Назад! - Рито!
Я сказав: «Ані руш!»
Стояти.
Маркусе.
Ваші квитки.
Юначе, маєте квиток?
Наступна – площа Пікаділлі.
Цей автобус їде до Степні?
І так, і ні.
Треба зійти на наступній,
перейти дорогу,
сісти на 14-й і проїхати три зупинки назад.
А потім зійди з того автобуса, іди направо, наліво,
перейди дорогу,
побачиш зупинку 64-го, який іде до Ліверпуль-стріт.
Але тобі потрібен той, що до Вайтчепел.
Пʼять зупинок.
Хлопче, йди собі. Тинятися не дозволено.
Іди. Киш.
ІМПЕРСЬКИЙ ПАСАЖ
КУПУЙТЕ ЦУКОР, ВИРОЩЕНИЙ В ІМПЕРІЇ
ТРИ ПʼЯТІ СВІТОВИХ ЗАПАСІВ З ІМПЕРСЬКИХ ДЖЕРЕЛ
КАКАО
БАНАНИ
ІМПЕРІЯ ЕКСПОРТУЄ 12 000 000 ГРОН ЩОРОКУ
Як тебе звати?
Іди зі мною.
Заради бога. Не крутися.
Лоскітно.
Усе, намалювала.
А вгорі чому не намалювала?
Яка різниця? Туди ніхто не заглядатиме.
У мене більші надії на цей вечір, ніж у тебе.
А як же Дейв?
А що Дейв? Він на війні.
Не знає, то й не вадить.
Бачиш, де мій палець?
Веди від нього вниз.
Доріс, у тебе там видок на мільйон.
Так, гарно.
Та перестань. Стій спокійно.
Доріс, у тебе дуже ніжні руки.
Мені казали. Дякую.
Вона така делікатна.
Задоволена?
Так краще.
Бачиш, яка ти красуня, коли дозволила над собою почаклувати?
Я не в настрої.
Кілька чарок – і настрій покращиться.
Я тобі залишки помади від серця відірвала, не змушуй жалкувати.
Ходімо, поки всіх нормальних не розібрали.
Тих, що лишилися.
Привіт, морячок.
Годиться.
У тебе одне на умі.
Глянь, він з другом. Ідеш?
Нікуди я не піду.
Привіт.
Джекі, не тушуйся.
- Повторити? - Не хочу. Я, мабуть, піду.
Піду помагати Мікі Девісу в укритті.
Що? Малому Мікі?
Ти ж знаєш, як кажуть. У високого зросту є переваги.
От ти зациклена. Можеш хоч хвилину помовчати?
Вибачте.
Вона не може стриматися.
Що вам?
Те саме, дорогенька.
Люба, як тебе звати?
Тільда через «Т».
Що пʼєш, Тільдо через «Т»?
Ми ходимо на роботу.
Самі собі купуємо випивку, дуже дякую.
Люба, перестань.
Ми джентльмени старої школи, у нас на першому місці – галантність.
Дозволь пригостити вас з подругами.
Ну, якщо ви наполягаєте.
Діло буде.
Гляньте, кого я знайшла.
- Дами, добрий вечір. - Привіт.
- Будьмо. Дякую. - Нема за що.
- Будьмо. - Будьмо.
Джекі, знов ти в прольоті.
Але ж вона бракований товар.
Мавпеня своє глядить.
Кемпбелл, уставай.
- Побачимося. - Що?
Ходімо, вийдемо.
Джек, сядь.
Він багато випив. Розлючений.
Та я просто сміюся. Тримай себе в руках.
То не змушуй мене ці руки розпускати.
Добре.
Сядь, опануй себе. Дурниці говориш.
Як вас звати?
Я перший спитав. У пасажі.
Тебе як звати?
- Джордж. - Джордж.
Приємно познайомитися, Джордж. Мене звати Іфе.
Іфе?
Так. Іфе в Нігерії означає «любов».
Джордж.
Де ти живеш?
У Степні. Кліффорд-лейн.
А як ти опинився тут?
Зіскочив з поїзда, бо хочу додому.
І заблукав.
Прошу, не відсилайте в село.
Допивай чай.
І можеш піти зі мною на обхід.
А потім я відвезу тебе додому, на Кліффорд-лейн.
Як тобі таке?
- Іфе. - Що, Джордж?
А звідки ти?
Мій народ зветься йоруба.
Але я виріс на Золотому березі.
Ти знаєш, де це?
Це в Африці.
Там, звідки леви.
На левів де-не-де можна натрапити.
Але не там, звідки я родом.
А крокодили?
Крокодили є, так.
Але чого насправді треба стерегтися в місті,
то це автобусів, мотоциклів і машин.
Вони їздять, як навіжені.
Ти чорношкірий?
Авжеж.
А я не чорношкірий.
Хіба?
Ні.
Мій батько був чорношкірий. Народився в якійсь Ґренаді.
Його звали Маркус, але я його не знав.
Мама розказувала, що люди забрали його ще до мого народження.
Чому?
Не знаю.
Дідусь каже, його депортували.
Я сказав мамі, що ненавиджу її.
Чому ти так сказав?
Бо вона змусила мене поїхати.
Для того, щоб ти був у безпеці.
Я знаю.
Вона була шокована, але на другий день вийшла на роботу.
Одно слово, я хочу сказати, що для всіх, хто втратив майно,
втратив домівку через бомбардування, треба запровадити правила,
через бруд і антисанітарію, які я виявив.
Будь ласка, користуйтеся відрами, які вам надали.
Інші відра пустять по колу,
щоб зібрати грошову допомогу для цього притулку.
- Вибачте. - Ми тут для вашого добра,
щоб дбати про всіх однаково,
незалежно, хто ви й звідки ви.
Як і більшість з вас, я виріс в Іст-Енді, я єврей,
і в моїй громаді всі помагали одне одному.
Ми обʼєдналися з людьми з робітничого класу, щоб воювати з фашистами.
Я хочу пояснити чітко.
Хтось мене зве соціалістом...
комуністом,
загрозою нашому суспільству.
Але мої ідеали тісніше повʼязані з християнством,
а не з комунізмом.
«Чини з іншими так, як ти б хотів, щоб чинили з тобою».
Може, Ісус належав до червоних.
Хай Господь благословить нас усіх
і наших хоробрих військових, які бʼються за нашу свободу.
І дякую вам за підтримку.
Тільки відра не переплутайте.
Мікі! Мікі! Мікі!
Мікі, давай!
Хвилиночку.
Хай прийме негайно. Вона дуже хвора.
Так, Мікі.
Слухаю вас.
Я Рита Генвей. Хотіла б волонтерити.
- Ви точно прийшли за адресою? - Можу застеляти ліжка, мити підлогу.
Я не боюся важкої роботи.
Як з медичною допомогою?
Три місяці тому пройшла навчання.
З вами все добре?
Сьогодні вранці відправила сина на евакуацію. Дуже за ним скучаю.
Привіт, Бетті.
У мене нова подруга, знайомся.
Звати Рита. Вона поміняє тобі повʼязку.
Бетті, що в тебе з ручкою?
Я не знаю.
Я хочу до мами.
Хочеш, обніму?
Так? Іди до мене.
Усе добре.
Є хтось удома?
Агов. Агов...
Добрий вечір, сер.
Світломаскування. Будь ласка, вимкніть світло.
Хто приходив, Стен?
Ніхто, люба.
Алілуя
Підспівуй.
Алілуя
Бігом, Джордж.
Я – на наступну зупинку!
Наглядач ППО, пропустіть! Дайте їм коридор!
Іди, Джордж! Не відходь від мене!
- Не штовхайтеся! - Пропустіть.
- Іфе! - Пропустіть хлопця.
Відійдіть, хай пройде.
Добрий вечір.
Я хочу пісяти.
Сюди.
За тими шторками.
Вибачте. Що ви робите?
Відійди, а то будуть проблеми.
Це для англійців. Іди собі.
- Але, пані, ми... - Не підвищуй голос на мою жінку.
За кого ти себе маєш? Іди собі.
Він не підвищував голосу.
А я не з вами розмовляю.
Краще замовкніть і сядьте, бо я вам покажу.
У чому тут проблема?
Цей джентльмен повісив простирадло, щоб нас відокремити.
Щоб посадити нас у тюрму в тюрмі.
Я на нього дивитися не хочу, але й не хочу, щоб мене затуляли.
Що це ви...
Сер.
Тут сегрегації немає.
Ми всі рівноправні жителі цієї країни, хочеться вам цього чи ні.
Саме це робить Гітлер.
Відокремлює людину від людини, а расу – від раси.
У нас війна,
ми поєднані, нас просять докласти максимум зусиль.
І мені хочеться думати...
що ми проявимо себе якнайкраще
і будемо вбачати в інших людях рівних собі,
ставитися одне до одного зі співчуттям...
і повагою.
Раджу всім, хто не згоден, шукати укриття деінде.
Джордж. Ходімо.
Джордж. Поспи трохи.
Я ще на чергуванні. Маю закінчити обхід.
Я повернуся вранці.
Іфе.
Що, Джордж?
Я чорношкірий.
Повернуся через кілька годин.
І навчу тебе іншої пісеньки, коли поведу додому.
Гасіть світло!
Гасіть!
Гасимо світло!
Памʼятаєш, як там було?
Це соль. Акорд соль.
А потім – нижче.
Це фа.
Отак, отак. Зіграй їх.
А що ви, хлопці, грали кілька днів тому?
Весело, так? Мама весела.
Так, весела. Дуже весела.
Мама красива Неначе слива!
Що?
Я неначе слива?
- Це правда. - Але жорстоко.
Я люблю сливи.
Джордж Такий красунчик
Відбій тривоги!
Відбій!
Обережно на сходах, леді та джентльмени!
Вибачте, сер. Не бачили Іфе?
Іфе.
Так. Хлопчику, зачекай тут.
Іди сюди.
- Швидко, сюди. Ховайся. - Бігом. Давай.
Чуєш, Білл? Тут хлопчик питав Іфе.
А ти не чув? Його вночі вбило.
Що?
Хотів вивести стареньку з будинку. Відмовлялася йти.
Про себе й не думав.
Паскудно.
Що ж. Треба подбати про хлопчика.
Давай, я почну звідси.
Куди це він?
- Обережно! - Дивися, куди преш!
Кидай йому.
Ану перестаньте! Бо зараз як дам.
От я вашій матері скажу! Я знаю, де ви живете!
Ідіть звідси!
Рито!
Рито, все добре?
Ледь не придавило.
Так. Розчищаємо тут.
Викликаю Риту Генвей.
Підійдіть, будь ласка, в контору.
Сідайте, Рито.
А що сталося?
Місіс Генвей, я Тімоті Ешдаун, а це моя колега Бренда Вотсон.
Ми з відділу освіти.
Дуже прикро, але до нашого відома довели, що ваш син,
Джордж Генвей, не прибув у пункт призначення.
Ми дізналися, що приблизно через годину після відбуття він утік.
Дівчинка, яка з ним подружилася, сказала, що він зіскочив з поїзда.
Зіскочив?
Став на ноги й помахав подрузі.
- Ніби неушкоджений. - Він був під вашим наглядом.
- Ви відповідали за його безпеку. - Певно, це шок, Рито,
- але тримайте себе в руках... - Ні. Де він? Де мій син?
Чому ви не кажете, де він?
Усі відповідні органи влади поінформовано, зокрема й поліцію.
Ви мусили його глядіти.
Усіх протоколів було дотримано
- згідно з законом. - Усіх протоколів?
Де мій син, чорт забирай? Учора вранці я передала його вам.
Ось наші контактні дані, місіс Генвей.
Якщо він добереться додому, будь ласка, дайте нам знати.
Рито!
Твій гнів зрозумілий, враховуючи обставини...
- Справді. - ...але ти на зміні.
Повернусь, як знайду сина.
А роботи в тебе вже не буде!
Запхни свою роботу собі в ґузно, мені плювати!
Боже. Стій. Рито!
- Гей! - Рито!
- Вернися! - Рито, що сталося?
- Рито, що таке? - Рито!
- Ану з дороги.
Ставай до роботи.
Поки що виживаємо. Цукор ще можна дістати,
але що буде далі з тими пайками, я не знаю.
Хлопче!
Їх треба ганяти. Чортові лайдаки.
Свояк свояка бачить здалека.
Як ви смієте?
- Який жах. - Пішла ти.
Стій!
Ти голодний?
Малий, спокійно.
Коли ти востаннє їв?
Ходімо.
Випʼєш молока з сандвічем і підеш своєю дорогою.
Я Джесс.
А ти?
Як тебе звати?
Нема імені – нема сандвіча. Вирішувати тобі.
Джордж.
Дуже приємно, Джордж.
А можна сандвіч з ковбасою?
А чом би й ні?
«Плоди дозріють Ми скористаємося можливостями
Скоро сила прийде Ми всією міццю скинемо гніт
Скоро прийде
Скоро прийде»
Ну от. Наче дрібний, такий як треба.
Молодчина, Джесс. Як його звати?
Джордж.
Хлопче, підійди. Дай тебе роздивлюся.
Звідки ти?
Альберт тебе спитав, Джордж.
Степні. Кліффорд-лейн.
Задупʼя.
Добре.
Поставимо тебе до роботи.
Чув, Гарв?
«Evening Standard». «Standard».
- Звалюй. - Дяки, Альберте.
Там є діра.
Мені треба, щоб ти зіщулився і в неї проліз.
Бери, скільки зможеш винести.
Зрозумів?
Стій.
Ще раз таке втнеш, і я особисто тебе відлупцюю
до посиніння.
А опісля, якщо ти ще дихатимеш, ми викинемо тебе в річку,
і ніхто тебе не знайде, ні живого, ні мертвого.
Бери. І лізь.
«Evening Standard»! Купуйте «Evening Standard»!
Ми сильно на мілині.
Дурна пацанва.
Не знаю, ясна річ. Що, від самого погляду?
Так чи так, я відкрию.
А може, потім?
Тут є хтось?
Стій, а то все це нам на голови завалиш.
Настроювачу доведеться попотіти.
Джим.
Поглянь.
Будь-який лайдак з вулиці зайде й нагребе.
Ану, поможи.
Поки що й так згодиться.
Хай поліція розбирається. Ходімо звідси.
Чорт забирай.
Джим.
Тут хтось є.
- Мені це не подобається. Виходимо! - Зачекай!
Ну аякже. Ходімо.
- Чому він стрибнув? - Не знаю, тату. Ніхто не знає.
- Куди ти, доню? - Шукати Джорджа.
Я не можу сидіти тут без діла.
- Я з тобою. - Ні.
А якщо він прийде додому, а тут нікого?
Будь тут.
- А є Джек? - Десь тут був.
Очманіти.
Ти молодець, Джордж.
Тепер відведете мене додому?
Так, у свій час.
Ні, зараз!
Що, боляче?
Боляче було? Дуже? А так?
Боляче було?
- Альберте - Боляче було?
- Боляче? Боляче було? - Альберте
Альберте
Вибачте.
- Отямився? - Так.
Ти заслуговуєш на винагороду, так?
Може, шматочок торта?
Хочеш шматочок торта? Так?
Принесіть йому торта. Добре?
Добре за ним дивися. Мале й слизьке.
Так?
Ходімо.
- Чаю, так? - Так.
Знов тебе накрило.
Вибачте.
Її девʼятирічного сина, Джорджа Генвея,
евакуювали з цієї станції вчора вранці.
Він сів на поїзд о 10:45, але зістрибнув через годину після відбуття.
Додому не повернувся. Ви... Ви його не бачили?
Він пропав безвісти.
Це бюро знахідок, але не знайдених дітей.
Ми просто питаємо, може, ви щось чули чи бачили.
Не бачив, хлопче.
Гарного вам вечора.
Вибачте, мій син пропав безвісти. Джордж Генвей.
Подивіться на список.
Ну все, до зустрічі!
Іди сюди.
- Бувай. - Нічого.
Перестань!
- Ти в порядку? - Так.
Добре. Новина розлетілася.
Люди знають про Джорджа, але його ніхто не бачив...
- Я далеко, не можу його захистити. - Рито, він боєць.
Він не дасть себе скривдити.
Казав, що ненавидить мене.
На його місці я б сказав те саме.
Тобто ти... Я б хотів залишитися з тобою.
Ти його мама.
- Сюди. - Ні, сюди. Ходімо до Мікі.
Привіт, лялечко.
Труби! Встаньте, будь ласка.
Даруйте за лексикон.
Замовлень назбиралося!
- Ворушіться! - Пішли!
Так, шеф!
Швиденько.
Чудова каблучка.
Вісім чи девʼять каратів, десь так.
- Покажи. - Я кажу, тут сім каратів,
не вісім-девʼять.
- Вибачте, можете це забрати? - Поздоровляю.
Дуже вам дякую.
- Дякую. - Дякую.
- Що ти робиш? - Не злазить.
Дай сюди.
Хлопче.
Не витріщайся.
Якщо хочеш додому, працюй.
А то лягаві знов посадять тебе на поїзд.
Бо вони такі.
До роботи.
Допоможи.
Та не бійся ти, вони всі – мерці.
Легені порозривалися від вибуху.
Працюй собі.
Зніми сережки з рожевого плаття.
Беріл,
- приєднаєшся до нас? - О, дякую.
- Офіціанте! Ігристого, будь ласка. - Так, сер. Уже несу, сер.
Альберте, це твоя нова дівчина?
Це моя добра подруга Едвіна.
Чудово. Така цікава, тільки трохи напружена.
- Вам долити, сер? - Наливай.
- Будьмо. - Будьмо.
За вас і все, що у вас плаває.
- Хороше. - Ще трохи.
Ми заслужили.
Люба, ти сьогодні божественна.
Дуже дякую.
Як чудово.
Допомагайте. Швидше.
Давайте!
В укриття!
- Швидко! Бігом! - Усі в укриття!
Бігом!
Покажи мені шлях додому
Я втомлений і хочу спати
Годину тому я трохи випив І напій ударив мені в голову
Хоч би де я блукав
На суходолі, в морі чи у піні
Від мене ти завжди почуєш пісню
Покажи мені шлях додому
Не бійтеся. Тут безпечно.
Покажи мені шлях додому
Я втомлений і хочу спати
Годину тому я трохи випив І напій ударив мені в голову
Хоч би де я блукав На суходолі, в морі чи у піні
Від мене ти завжди почуєш пісню Покажи мені шлях додому
Зайди туди! Негайно!
Як несправедливо ставляться до Гітлера!
Ось що я поробляю.
А як же Панч, Гітлер?
Панч Гітлер?
Безумовно.
Ось як ми це робимо.
Ні, пане Панч. Нахаба. Як ви смієте мене бити?
Ви повинні сказати: «Хайль Гітлер».
Хай Гітлер?
Ні, хай дощик піде. Тут так спекотно й така задуха.
Хай би хоч покрапало.
Що з вами, англійцями, не так?
Вічно базікаєте про погоду.
Я сказав: «Хайль Гітлер».
Підніміть руку отак і скажіть: «Хайль Гітлер».
Отак. Підняти руку отак і сказати:
«Хайль Гітлер». Гітлер, Гітлер, Гітлер.
Отак це треба робити.
Дякую. Дякую.
Які ви чудові. Дякую.
Леді та джентльмени, хвилинку вашої уваги.
Усі повинні вийти. Поїзди сьогодні більше не курсуватимуть.
Я маю право тут бути. Я купила квиток.
Пані, це квиток на поїздку, а не ночівлю.
Я дочекаюся свого поїзда.
Я теж!
До ранку поїздів не буде.
Ми ранні.
Почекаємо. Ми ж британці.
Правила є правила. Не я їх придумав.
Ви знаєте, що там коїться?
Валіть звідси.
Ідіть собі! Руки в ноги.
Вихід там! Крокуйте!
Хто кинув...
Іди вже, служака.
Місця більше нема. Треба замикати ворота.
Тепер прощавай
Невдовзі настануть кращі часи
СТЕПНІ-ҐРІН
Може, це знак
Триматися свого серця
Зустрінься зі мною поглядом
Я йду додому до тебе
Тримай свій вогник у темряві ночі
Знайди дорогу до берега
Добрі друзі й ще ліпше вино
Привітають тебе біля дверей
Може, це знак
Триматися свого серця
Доля підсолодить виноград
Присмаку скорботи більш не буде
Що це?
Я не знаю.
Бігом. Сюди.
Тримайся за мене.
Ну!
Іди. Ідемо.
Ідемо.
Сюди.
Пливіть!
Малий! Сюди!
Спробуй пірнути знизу і приведи нам допомогу.
Зрозумів?
Постарайся, синку.
Стійте!
Він застряг!
Відбій тривоги.
Я мушу йти допомагати в депо,
але ти бережи себе, добре?
Завтра поспілкуємося.
Наш маленький герой нарешті прокинувся.
Ти врятував багато людей.
Якби ти не привів допомогу, загинуло б більше...
Золотко, як ти почуваєшся?
Де мій Святий Христофор?
Він тут, любий. На комоді. А твій одяг сохне на сушарці.
Мене звати Рубі.
Зараз...
На. Випий. Чудовий чайок.
Можна мені медальйон?
Аякже.
Ти Джордж Генвей?
Тебе багато людей шукає.
Ти це знав?
Ти дуже хоробрий везунчик.
Так. Зготую тобі сніданок,
нагрію води, щоб ти добре помився,
а потім проведу додому.
Це недалеко.
- Дякую. - Нема за що.
Я скоро прийду.
- Вітаю, констебль. - Вітаю.
Він уже встав?
Прокинувся. Скоро збереться. Тоді й відведемо у відділок.
- Чаю? - Залюбки.
СТЕПНІ-ҐРІН
Оллі.
Це так тебе звати? Оллі?
Мамо?
Діду!
Джордж?
- Джордж. - Мамо.
Мамо.
- Мама. - Джордж. Тихенько.
Усе буде добре.
Я тебе більше не відпущу.
Усе буде добре.
Загадай бажання.
- Одне бажання? - Одне.
БЛІЦ
ДЛЯ ДЖЕННІ
Переклад субтитрів: Олена Любенко