Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
НЕЗАБАРОМ ЗАКЛАДАННЯ ТОРГІВЕЛЬНОГО ЦЕНТРУ «КОЛАРЕНҐЕН»
ЦЕ ЗМІЦНИТЬ МУНІЦИПАЛІТЕТ
ПОРЯДОК ДЕННИЙ НА СЬОГОДНІ
КОНФЕРЕНЦІЯ
По всьому місту
Двері автобуса Відчиняються й зачиняються
По всьому місту
Водій автобуса каже Повертайтеся в автобус
Повертайся в автобус
По всьому місту
Вже приїхали?
Так, хлопці. Скоро невеличка зупинка.
Тато в автобусі каже Тихо, тихо, тихо
По всьому місту
Що ж, скоро це стане реальністю.
Торговий центр «Коларенґен».
Непогано для муніципальних працівників,
які цілий день варять каву й заповнюють бланки.
Ні, серйозно.
Завтра буде історичний день для муніципалітету.
Коли ми розкопаємо землю перед пресою,
ми будемо пишатися чудовими можливостями,
які надасть торгівельний центр Коларенґена.
Пристебніть ремені, бо ми починаємо!
Тепер, коли ми всі зібралися тут,
я хотіла б звернути вашу увагу на людину,
яка, попри всі труднощі, зробила цей проєкт реальністю.
Я про тебе, Йонасе.
Король!
Нереально крутий!
Ти за це боровся!
Так.
Бути менеджером проєкту…
Дивний вираз.
Менеджер. Проєкту.
Менеджерити проєкт…
Ось що я робив. І я б не зміг зробити це без тебе.
Особливо без тебе, Інґело. Твоя віра в мене безцінна.
Дякую, Йонасе.
А тепер розважаймося.
Ми поспілкуємося й познайомимося краще.
І насолоджуватимемося розкішшю.
Ми поєднаємо роботу й задоволення, особливо задоволення.
Так!
Якщо хтось запитає, ми тут для «розвитку професіоналізму».
Це обов'язкова умова для оподаткування.
-Саме так. -Це дуже важливо. Дякую.
Каю.
-Сфотографувати? -Яка подорож.
СЕЛИЩЕ КОЛАРСЙОН
Ти тільки глянь на них!
Привіт і ласкаво просимо у курортне селище Коларсйон!
Вітаю. Я Дженні. Це Роджер.
Якщо чогось захочете, кличте його. Чи мене.
Або нас обох. Але якщо туалет заб'ється, кличте Роджера.
Привіт. Ласкаво просимо.
Це Клео. Вона подбає про вас під час тімбілдингу.
Сподіваюся, ви взяли міцний одяг, бо буде весело!
А це Карл, наш шеф.
Сподіваюся, ви взяли «Імодіум».
Ні,
просто жартую.
Ми тісно співпрацюємо з місцевою бакалією.
Хто поклав у мою сумку феєрверки?
Це мої.
-Навіщо? -Сюрприз. Для нас, на потім.
-Гаразд, сьогодні ми подамо… -Потім поговоримо.
Чудово, Карле.
А тепер ходімо в гостьовий будиночок за ключами від хатини.
За мною.
Так. А це…
Даруйте.
Бляха!
Перепрошую.
Я тільки повернулася до роботи після відпустки, тож…
Чудово.
І мені сказали уникати зайвого стресу.
Ви сказали про міцний одяг…
Не буде зайвого стресу. Буде мило, спокійно і весело.
Не хвилюйтесь.
Подивимось.
Єва й Ліна. Будете в хатині.
Хіба ми не застарі для піжамної вечірки?
Далі в нас Йонас і…
Ка-Ка-Кайан!
-Так, хатина номер два. -Número dos.
-Потім Амір і Торбйорн. -Вітаю, Аміре.
-Третя хатина. -Дякую.
Надя та Анетт у четвертій…
Перепрошую, а хто вирішував кому з ким жити?
Ви згруповані за астрологічними знаками.
Ви Рак. Підходите Скорпіону.
-Я Скорпіон. -Я Рак.
Як цікаво! Астрологічні знаки.
Це означає, Інґело, що ви будете сама в нашій розкішній каюті.
Нас непарне число, тож хтось мав пожертвувати собою.
Слухай, Анетт. Це історія культури.
Вони не боялися засукати рукава.
-Ні. -Дивися, який він брудний.
Хто ці зірки?
Добре, що хтось на нашому боці після всієї метушні.
Метушні? Скоріше бунту. Усі ці скарги, звіти…
Не думаю, що люди розуміють, що це означає.
Думаю, центр стане трампліном для муніципалітету й нас усіх.
Ми це вже читали.
-Так… -Як думаєте, чому ми тут?
Може, тому, що більше ніхто нас не приймає.
Роджере!
Щоб тебе!
-Ти куди? -За газом. Це обов'язок Роджера.
Де він?
У хатинах, закінчує. Але в них обід за дві години!
…петиція, де більшість голосує проти торгівельного центру.
Але за словами Бакманна-Круна, припинення будівництва
не планується.
Завтра відбудеться закладання будівництва перед пресою,
з представниками експлуатаційної групи.
Якого біса?
Чорт.
-Вибач. -Що?
Віндалу, просто…
-Ні, це не через тебе. -Туалетного паперу немає, якщо підеш.
Дякую. Це хатина. Пахне старим, запліснявілим картоном.
-Відчуваєш запах? -Так депресивно.
Але на конференції наступного року стандарти будуть вищими, так?
Пивка?
Я чув, що минулого року Бакманн-Крун відправив усю команду в Дубай.
Не говори нічого, доки це не буде офіційно.
-Гаразд? -Гаразд.
Але це станеться, так?
Звісно.
Ви це бачили? План на сьогодні?
-Екологічні цілі… -Ти зіграєш на гітарі, Торбйорне?
Так, але все розпродано.
-Guns N' Roses? -У нас немає екологічних цілей.
Не буває конференц-залів без Wi-Fi.
-Ні… -Не буває.
У нас є Wi-Fi. Часом він трохи нестабільний.
Ми все виправимо!
-Роджере, стій. -Що?
-Полагодь інтернет. -Знову?
-Так! -Жартуєш?
-Бігом! -Так.
«МИ НЕ ЗДАМОСЯ БЕЗ БОЮ»
ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР «КОЛАРЕНҐЕН».
Все більше сімей повідомляють про зростаючу загрозу
безпеці, яку ми маємо сприймати як належне в нашому суспільстві.
У світі організованої злочинності
важко знайти місце, яке можна назвати домом.
Але є муніципалітет, який прагне до солідарності та співчуття.
Муніципалітет, де можна почати заново.
-Привіт! -Привітик!
Тут близькість і добросусідство поєднуються з традиційними цінностями.
Привіт!
Ну привіт!
Якщо ви молоді й мрієте стати інженером-сантехніком,
запрошуємо до нашої будівельної школи.
Ваша уява — єдине, що вас стримує.
Так!
Муніципалітет, який можна назвати домом,
родиною, життям, роботою,
або просто Коларенґеном.
Ласкаво просимо додому!
«Ласкаво просимо додому». Трохи натхнення для початку дня.
У мене лише мурашки по шкірі?
Вибачте, а цей ролик знімали нацисти?
В банді були й білі члени.
-У Коларенґені лише білі? -Не у справжньому житті.
Але ж це не справжнє життя.
Букет квітів складається не лише з троянд.
Тут різні квіти. І всі мають розквітнути.
Інґело. Я маю дещо спитати.
Який канал показуватиме це лайно?
Торбйорне, це не покажуть на звичайному телебаченні.
-Ні? -Ми це завантажимо на YouTube.
Як ми можемо витрачати ресурси на таке?
У мої часи ми видавали…
У твої часи все було краще.
Ви могли читати порножурнали у кімнаті відпочинку
і їсти печінковий паштет з коробки.
Серйозно, гадаю, варто подумати,
чи справді так ми хочемо продати Коларенґен.
Ні, може, можна трохи скоротити?
Просто видалити початок, середину й кінець.
Ви такі кумедні. Неймовірно кумедні.
Але як щодо того, щоб ти хоч раз зробила свою роботу?
Усе, що ти робиш, нічим не закінчується.
Як щодо запрошень на завтрашню церемонію?
Ти мала цим зайнятися. Це теж нічим не закінчилося?
Може, заспіваємо «Ми все подолаємо»?
Може, зробимо перерву, щоб набратися енергії?
-Мудрі мислять однаково! -Мені треба в сортир.
-У вестибюлі є кава! -Ми не можемо цього прийняти.
-Кава! -Принесеш мені чашку, Єво?
Так.
…подолаємо
-Ми все подолаємо -Це чудово, Анетт.
Ми все подолаємо
Одного дня
Ми отримали 15 мільйонів за землю.
Там будуть усі великі мережі.
Я попросив Бакманна-Круна знизити орендну плату,
щоб місцеві підприємці могли працювати в Коларенґені.
Які великі мережі прийдуть?
Маленький меблевий магазин, який змушує самим складати полиці.
-ІКЕА. -Ми про це не говоримо.
-Гей! -Привіт.
Привіт. Як тобі повернення? Скучила за нами?
За тобою скучила, звісно.
Про решту не знаю.
Ні!
Мені дуже шкода, що я не заступився за тебе ще до лікарняного.
Я бачив, яка ти перевантажена, тому дуже хотів поговорити з Інґелою, але…
-Просто… -Нічого.
Вона б усе одно не послухала.
Гаразд, продовжимо.
Після кофеїну всі бадьорі.
-Рефлекси! -А тепер, молоді…
До роботи!
Привіт, це Карл! Зателефонуйте чи лишіть повідомлення…
Оскільки в муніципалітеті буде багато нових жителів…
-Як щодо мого автобусного маршруту? -Потім обговоримо.
Ти його хоч представила?
Я представила твою пропозицію. Дякую.
Я не бачу тут реальних витрат.
Мабуть, це коштувало немало.
Я просто кажу, що креслення не безкоштовні.
І будівництво дороги, і вода, і каналізація…
Секунду!
Звісно, інвестування в майбутнє коштує грошей, так?
-Щоб заробляти, потрібні гроші. -Гравець!
Треба бути божевільним, щоб отримати долари.
Але земля коштує більше, ніж ви за неї взяли.
Надю, я кілька разів перевіряв цифри. Все сходиться.
-Точно, нема про що говорити. -Але торгівельний центр ще не збудовано.
Але ми починаємо завтра, люба. Завтра!
Перед журналістами.
-Ти так давно з нами не працювала. -Ні. То й що?
Можливо, ти не в курсі, як ми працюємо.
-У Йонаса все під контролем. -Крапка. Бум.
-Надю, можна подивитися? -Авжеж. Я мовчатиму.
Зі збільшенням населення ми зіткнулися
з цікавою ситуацією з будинками…
Хвилинку. Я теж не розумію.
Боже, я більше не витримаю.
А де угода про компенсацію для фермера та його родини, Полссонів?
Ми зруйнували всю його ферму. Їм треба це компенсувати.
Ліно, ми пройшли через це навесні.
Пройшли?
Ти підписала договори.
Звісно, це мій підпис, але це не той контракт.
-Я б це не підписала. -Хто ж підписав, якщо не ти?
Знову спекуляції.
Знову спекуляції. Ми маємо бути командою!
Не можна ставити під сумнів кожну дрібницю, якщо хочемо прогресу.
Пам'ятаєш, що було минулого разу, коли ми сперечалися через дрібниці?
Що сталося?
Гей, Франсе!
Фрассе!
На мене напали.
Зруйнувати сімейну ферму, щоб побудувати центр,
це не дрібниці, хіба ні?
Це капіталістична розпуста.
Торгівельний центр є частиною муніципалітету.
Слухай, завжди треба розбити кілька яєць,
щоб зробити млинці.
-Омлет. -Правжа ж?
-Що ти маєш на увазі? -Млинець. Я чув зі словом «млинець».
Пообідаймо.
Хот-доги?
Це все, що є на обід?
Так, у нас проблеми з доставкою їжі. Прошу.
Я думав, буде лосось.
Чорт, цей хот-дог холодний. Крижаний.
Ліно?
-Привіт. -Боже, ти мене налякав.
Як справи?
Так. Усе гаразд.
Можемо поговорити хвилинку?
-Авжеж. -Круто.
Що ти робиш?
Ти про що?
Ти ставиш перед усіма під сумнів контракти.
Ти не бачиш, що мені соромно?
Я зробив щось не так? А Інґела так нервує.
Думаю, це дуже важко.
Добре, але я просто розповіла, що бачила.
-Я не підписував ці контракти, Йонасе. -Ні.
-Я їх не впізнаю. -Тоді хто?
Може, маленький привид?
Чи ти не пам'ятаєш? Може таке бути?
Це нормально, коли пам'ять підводить
після тривалого стресу.
Ти починаєш губитися й вигадувати різне.
Відтепер думай, що говориш. Гаразд?
Так?
У другій хатині закінчився туалетний папір.
-Розберемося. Не хвилюйся. -Ага.
-Де кухар? -Він готує їжу чи вечерю.
Моє головне питання в тому, хто формував ціну…
Це вже не питання, а Нюрнберзький процес.
Але я маю право сумніватися. Хіба ми тут не для обговорення?
У тебе є право правильно обговорювати.
Нам не потрібен ще один ситуація Франс.
Хто такий Франс?
Франс? Хто це?
Я щось пропустила?
Це чортів фарс.
Пам'ятаєш, Єво, коли муніципальні працівники дбали
про фермерські землі й розуміли їхню цінність?
Розумієш?
-Дивись, Анетт. -Що це, бляха?
Гадаю, це будник.
Вітаю, бандо!
Я Сажко!
Я тут, щоб відкрити торгівельний центр у Коларенґені.
Нам буде так весело!
Хтось бачив торгівельний центрик,
готовий до відкриття?
Це Сажко! Особистий талісман Коларенґена.
Хто такий будник?
Це були працівники лісу, які колись видобували вугілля для пічок.
На землі, яку ми спустошуємо, щоб будувати центри.
Заспокойся, Анетт.
Наш муніципалітет має найамбітніші кліматичні цілі в країні!
Ви знаєте різницю між кліматичними та екологічними цілями?
-Не приплітай політику. -Скажи.
Якщо ми приплітатимемо політику…
Хтось намагається…
Вона має рацію.
Гей!
Що це за поведінка?
Коли я стараюся, перевдягаюся, влаштовую шоу?
Розважаю.
Я скажу так: це бісер перед свинями.
Тепер щасливі?
Там сирний пиріг і джем.
Не хвилюйся про думки та почуття інших.
Я й не хвилююся.
Я їм співчуваю.
Правда.
У них немає почуття гумору.
Цікаво, що з ними буде без креативності, візіонерності...
Йонасе, послухай.
Ті, хто щось значить, знають, чого ти досяг.
Це найважливіше.
Люди терпіти не можуть, коли хтось…
Хтось такий успішний, а ще й молодий і далекоглядний, як ти.
Вони бісяться. І знаєш що?
Ось чому я вирішила дозволити тобі завтра розкопати землю.
Тобі.
Випробуй, Йонасе.
Лопату.
Спробуй копнути.
Ось так. Чудово.
Туди. Так.
Трохи сильніше.
Сильна команда — основа успішної організації,
тож через спілкування та співпрацю
ми краще розуміємо одне одного.
Саме так!
Командна робота творить дива.
Це так гарно сказано, Інґело.
Не питай, що ти можеш зробити для своєї компанії.
Спитай, що ти можеш зробити, а потім зробіть це разом.
Під спілкуванням я маю на увазі справжнє спілкування.
Розмови, взаємодія людей.
Тож ніяких мобільних.
У вас прекрасна християнська енергія.
Щоб ми могли провести час разом з нашими тілами.
Чудово. Покладіть сюди.
Чудово.
І це візьмемо, покурите, коли повернетеся додому.
Чудово. Нарешті ви мене послухали.
Яка чудова енергія!
А тепер я хочу, щоб ви всі побігли назад у свої хатини
й перевдяглися у міцний одяг,
бо настав час тімбілдингу!
-Я склала тест із тематичними питаннями. -У нас не буде на це часу.
-Аміре. -Що?
-Ти мені віриш? -Так, а що?
-Я не підписувала ці документи. -Гаразд. Тоді хто?
Не знаю, але…
Ми маємо віддати гроші фермерові. Інакше не можна.
-Як? -Треба включити їх у бюджет.
-Треба зв'язатися з ним. -З ким? З Полссоном?
Так.
Але Ліно…
Полссон помер.
Ти не знала?
Що? Коли?
Після знищення ферми.
Наклав на себе руки.
Чорт.
Інґела не хоче, щоб ми про це говорили через «негативні конотації».
Авжеж.
Кожна команда побудує пліт!
У вашому розпорядженні два піддони,
шістдесят ПЕТ-пляшок, два рулони скотча,
ваші тваринні інстинкти
й великий мішок бойового духу. Вперед!
Рок-н-рол! Так!
Почну з мішка!
Зклеюй!
Торбйорне!
Пляшки!
-Я склею пляшки! -Скотчу дофіга!
-Йонасе, ти мене чуєш? -Так.
Нумо, червона командо!
Поклади ребром. Склеюйте!
Давай! Чот із ним! Неси!
Давай!
Хлопці!
Греби!
Це така дурня.
-Ми перемогли, Анетт! -Так, супер.
-До біса все це. -Ми виграли!
-Випиймо пива. -Коричнева команда!
Ось вам!
Роджере!
Карл?
Клео?
Агов!
Роджер?
Що за…
Боже.
Ну що за фігня?
Боже мій!
Стрибай!
Йонас!
Ви на кораблі, що тоне.
У вас є список речей.
Протягом обмеженого часу ви маєте прийняти спільне рішення, як команда,
які речі з цього списку ви збережете.
Доведеться розставляти пріоритети та йти на компроміси при дефіциті
часу, що породжує стрес.
Спробуйте подолати цей стрес.
Я на тебе не чекатиму.
Добре.
Туалетний папір дуже важливий. Це зрозуміло.
Але банки з їжею — це важка робота, то може їх викинути?
То що ти їстимеш?
Я можу напитися. У мене це добре виходить.
Так, у мене теж.
Ноутбук збережемо.
Плаватимеш з ноутбуком під пахвою?
Чому ноутбук такий важливий?
Ліно, всі люди різні, але для мене це дуже важливо.
Ти радше візьмеш ноутбук, ніж рятувальний жилет?
Так, я вмію плавати, але не вмію відновити жорсткі диски.
Хіба я не можу їх відновити?
Так, але ні, Аміре! Ноутбук лишається!
Але Йонасе, ти можеш вийняти жорсткий диск.
Нехай бере ноутбук! Головне лишіть мені пляшку вина.
Але все залежить від того, що важливо для тебе.
Якщо ноутбук важливий для Йонаса…
Сім, шість, п'ять…
Але народ!
Тихо!
Годі!
Що робити з розливом нафти після того, як корабель затоне?
Ви хибно аналізуєте завдання!
Дзвони в ґонґ!
СВЯТКОВЕ СЕЛО ВІТАЄ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР
…Коста-Ріка, джунглі.
Було неймовірно круто.
Зацініть!
-Давай, Йонасе! -Не встигаєте?
У тебе потужні стегна!
-Готові до бойового хрещення? -Так!
У нас є доброволець?
Он ви.
Готові?
Без стресу. Це для розваги.
Хіба не час зірвати пластир? Зроби це.
Ми тут, щоб випробувати себе. Вийти в невідоме.
Із зони комфорту.
Ліна!
Народ.
Шановні,
не так.
Чудово, що ви хочете підбадьорити Ліну.
Але ми знаємо, наскільки вона зараз вразлива.
Це не пікнік.
Якщо вона боїться,
якщо не хоче, то не мусить цього робити.
Здаватися не соромно.
-Іноді перемагаєш, коли здаєшся. -Ні, я…
Я піду.
Ні, Каю.
Не треба так.
Сміливіше.
Ні. я не хочу.
Хочу нагадати вам,
що це те, що допомагає вам рости як особистість.
Ми тут, щоб розважитися.
Клео, я тут подумав,
як часто перевіряють ці об'єкти?
Я чув, що ці дроти…
ЙОНАС
У мої часи ми ходили на конференції, щоб відпочити від щоденної рутини,
щоб смачно поїсти й випити пива.
Звучить трохи дивно, чи не так?
Я чую незгоду в групі,
тож дозвольте сказати, що чесна незгода часто є ознакою розвитку.
-Як думаєте, хто це сказав? -Філ Коллінз.
Тоні Роббінс.
Чудові варіанти.
Але це був Махатма Ґанді. Що він мав на увазі?
Якщо не терпиш спеку, вдягни куртку.
Ні, він мав на увазі, що ввічлива незгода
між двома людьми —
це спосіб досягти успіху в житті.
Добре сказано.
ТРУДОВИЙ КОНТРАКТ, БАКМАНН-КРУН
ПРО ЗАКУПІВЛЮ
ВИГІДНА УГОДА ДЛЯ ВАС
ЗЕМЛЯ КОШТУВАТИМЕ ЗНАЧНО МЕНШЕ
Попався, вилупку.
Гей, народе.
Час зробити групове фото.
Мені потрібен контент.
Бо без контенту, що ми за група?
-Клео, можна наші телефони назад? -Так.
Так, вищі позаду, нижчі тут.
Станьмо ближче.
-Клео? -Так…
Почекаймо, коли пройде синдром відміни.
Що?
Ви можете поговорити одне з одним.
Проаналізуйте ваші розбіжності, а я…
-Де моя голова? -Що відбувається?
Чуваче, побачимося в джакузі.
-Гей! Де в біса моя голова? -Це прикол такий?
-У тебе є голова на плечах. -Смішно.
-Я приніс величезну голову. Ні, не бачила.
…лайно.
«У тебе на плечах». Так.
Моя голова на плечах. А твоя де? В дупі?
Треба було так сказати.
Хай йому.
Пішла ти.
Усе гаразд.
Ого!
Я два дні створював плейлист на телефоні
саме для цієї події. Це так дратує.
Вони, мабуть, хочуть побачити, хто перший збожеволіє без телефону.
Гадаю, це буде Кай. А якщо твої 12 підписників в Інстаграмі
не побачать твоє захоплююче життя?
Хештег «ЙОЛО».
-Ха-ха, Єво. Але в мене 83 підписники. -Гаразд.
Більше того, ніхто вже не каже «ЙОЛО», тож це ще один фейл.
-Ого. -О, Ледін!
Частина мого серця Завжди б'ється для тебе
ЙОЛО!
ЙОЛО.
-Будьмо! -За здоров'я!
І за ваше!
Дженні?
Роджере?
Карле?
Щоб тебе!
Що це таке?
Є хто?
КОМАНДНА РОБОТА ТВОРИТЬ ДИВА
Боже мій…
Наливай!
Квіточка!
Дорогі друзі, я хотіла б зупинитися й згадати
цей день, який ми провели разом.
Це був неймовірний день.
Ми всі відкрилися одне одному, зняли маски,
й разом стали тими, ким ми є насправді.
Ви відкрили одне одному серця.
-Мені потрібна ванна. Аміре! -Маски…
Це відкриття дає нам шанс творити дива.
Так.
Завтра буде фантастичний день.
Бо тепер ми всі такі близькі.
Відчуйте! Наші шкіри торкаються.
Гей, Інґело.
Шрам досі відчувається?
Фізично я його не відчуваю.
Але ти маєш розуміти, що коли на тебе нападають,
це боляче.
Те, що колега може так на тебе напасти…
На роботі треба почуватися в безпеці.
-Зараз так і є. -Це не минає.
Ні.
Я перевірила комп'ютер Йонаса.
Компенсаційні угоди, продаж землі,
листування між Йонасом, Бакманном-Круном і Каєм…
-Тут щось не так. -Дай подивлюся.
Усі мої документи датовані за тиждень до мого лікарняного.
Так.
Але контракти, які вони використовували, були укладені за місяць до підписання.
Вони підписали їх заднім числом?
Мабуть, і підробили мій підпис.
Ні…
-І ще дещо. -Що?
Немає контрактів з жодною мережею. Ніхто не зацікавився.
А ІКЕА? Вони беруть великі приміщення.
Ні. А коли почнеться скандал, Йонас працюватиме на Бакманна-Круна.
Є контракт.
Усе тут.
Ні, чорт забирай, у мене в животі бурчить.
-Ти знаєш, котра година, Єво? -Зараз…
-Сьома. -Вже сьома?
Боже, вони спізнюються на годину.
Чому в цьому клятому місці не дотримуються розкладу?
Я змерзла. Хочеш піти в мою хатину?
А в тебе є що поїсти?
Чіпси, червоне вино.
Згода.
-«Вовк з Волл-стріт». -Чудовий фільм.
Відкрий рахунок.
Інвестиційний ощадний рахунок? Це тема.
Але якщо по-серйозному, заведи крипто-гаманець.
Чорт.
Ти змусив Кая підробити мій підпис?
У тебе це добре виходить.
Змушувати інших робити брудну роботу.
Стоп.
Полегше. Що ти верзеш?
Так, що ти верзеш?
Бакманн-Крун і тобі запропонував роботу?
Підвищення зарплати й робочі поїздки до Дубая?
Це не офіційно, так?
Знаєш. Ліно, чорт забирай,
Я знаю, що ви зробили.
ІКЕА не буде.
Нікого не буде.
Поговоримо наодинці?
-Бро, піти з тобою? -Ні, чорт забирай. Я сам.
Просто сиди й насолоджуйся. Насолоджуйся!
Здоров.
Тепер ясно, чому ти давав мені стільки роботи.
Ти казав Інґелі завалювати мене роботою, щоб відволікти мене.
А потім ти використав мій лікарняний,
щоб усіх переконати, що я помиляюся.
Ліно…
Подивися на мене.
Ти мені подобаєшся.
Бо ти розумна. Ось тут.
Але мені цікаво, що ти тут робиш?
Ти маєш бути не тут, а там.
Ти повинна грати на значно більшому полі.
Я щойно подумав, і це має лишитися між нами.
Але я знаю, що Бакманн-Крун шукає працівників.
На своїй позиції я міг би знайти тобі гарну роботу.
З чудовою зарплатнею.
Та, з якою ти будеш щаслива.
І ми забудемо цю маячню. Що думаєш?
Ні…
Чорт із ним.
Чому ти кажеш, що ІКЕА не прийде?
-А вона прийде? -Так.
Але вони прийдуть у свій час.
І мені не потрібен хтось, хто ходить, винюхуючи.
Ми тут завдяки мені! Забула? Це моє!
Це такий стрес. Я завтра копатиму лопатою!
Розумієш?
Стоятиму перед пресою й копатиму!
Не буде ні доходів, ні туристів.
Торгівельний центр зазнає фіаско.
Муніципалітет збанкрутує.
Звідки ти це взяла?
З твого дуже цінного ноутбука.
Ти зараз не в собі, Ліно. Ти це розумієш?
Або ти зізнаєшся й припиниш будівництво,
або я віднесу це до поліції.
Люблю цю пісню.
Анетт, вмикай гучніше.
-Анетт? -Що?
Гучніше! Ця пісня для мене дуже важлива.
Що за гівняна пісня?
Якщо це для тебе застаре, ти занадто гучна, стерво!
Вже пізно.
А ось і він.
Гей, Сажко! Бро!
Сажко, чувак!
Все нормально, я просто хвилююся через Ліну.
Нащо тобі це?
Агов! Дженні?
Ми зголодніли. Агов!
Господи Боже. Істинний і праведний суд Твій.
Йонасе!
Ви це бачите? Він її вішає.
Хто це?
Сажко? Що?
Біжи, Ліно!
Біжи!
Вставай!
Якого біса відбувається?
Поліція. Викличте поліцію!
Алло! Він не працює!
Що нам робити?
Пліт! Ну ж бо.
Давай!
Неси!
Дідько! Я перший!
-Боже мій. -Чорт.
Тут усюди кров.
Єво! Заспокоймося. Усе буде добре.
Відпусти мене!
Блін.
Що за божевільний це зробив?
Це той клятий Франс з відділу екології.
Що ти робиш?
Греби далі!
Флешку.
-Що? -Віддай.
А тоді вийдемо на берег,
викличемо поліцію й забудемо старі образи.
Віддай.
Давай!
Ти з глузду з'їхав.
Якби ти мене слухала, Ліно!
Ми б стали такою командою!
Але ж ти така хороша дівчинка, так?
Якого біса всі проти мене?
Подивимось.
Вдихнімо через ніс і видихнімо через рот.
Ми на тонучому кораблі.
Що потрібно, щоб вижити на тонучому кораблі?
Що нам треба?
Гаразд.
Гадаю, треба…
-Заради бога, Аміре! -Треба…
Годі чіплятися! Я знаю, що роблю.
-Так. -Ось так.
Ти щось бачиш?
Ні.
Слухайте.
Треба придумати блискучу стратегію.
Мінівен. Яке переписування?
-Мікроавтобус. -Так?
-Ключі у Йонаса. -Не йдіть до мікроавтобуса, будь ласка!
Я з цього будинку й кроку не зроблю.
Невже так важко зрозуміти?
-Ви обираєте хатину Йонаса чи смерть? -Я залишуся!
-Торбйорн? -Так. Ні.
Ви неймовірні.
-Надю! -Надю!
Тихіше!
-А де, в біса, Амір? -Га?
Якого біса?
Ліно!
Дідько!
Ліна?
Вимкни світло.
-Ти його бачила? -Він там?
-Ні! -Ні!
Ні!
Бляха! Ні.
Чорт.
Ні.
Ні! Там хтось є.
Заспокойтеся! Це ми!
Якесь божевілля.
Послухайте всі.
Відтепер усі триматимемося разом.
Боже правий…
Що таке?
Анетт…
Хто це був у масці?
Маленький Кай!
Ти бачив, що сталося з Каєм?
Він просто лежав там.
Кай… Було стільки… Це було жахливо.
Треба пришити на місце!
Ні, чекай. Дозволь мені.
Я зроблю.
Усе добре. Фу.
Яка гидота.
-Готовий? -Так…
Трохи колотиме.
Щоб… тобі… Чорт!
Тихо, інакше я тебе не зашию.
Бляха.
-Треба ще один. Готовий? -Так!
-Ось так. Тепер трохи потягну. -Так!
Ось так.
Дідько.
Жахливе видовище.
Божечки.
Хто клятий псих? Хто б міг таке зробити?
Може, це була…
…моя провина.
-Що? -Можливо.
-Про що ти говориш? -Ну, я…
-Про що ти взагалі? -Так, я…
Я сказала йому, що ми їдемо на конференцію.
-Кому? -Я сказала…
…Франсові.
-Франсові? -Так.
Якого біса ти розмовляєш із Франсом?
Ми друзі.
-Друзі? -Так.
-Боже. -Так, це все пояснює.
-Що? -Ти неушкоджена. Хіба ні?
-Так. Вибач. -Усі проти мене, чорт забирай.
Усі йолопи. Мені треба тікати.
Зачекай! Я з тобою!
Зачекай мене, Йонасе. Чекай!
Зачекай, Йонасе.
Зажди!
Штовхай! Він наближається!
Штовхай, чорт забирай!
Він іде! Роби бодай щось!
Стій!
-Йонасе! Ні! -Відпусти!
Зачекай! Йонасе!
Я знаю, чому ти це робиш, Франсе.
Але послухай. Досить вже.
Я…
Я на твоєму боці.
Я намагалася їм пояснити,
як цей торгівельний центр вплине на довкілля,
на людей, але…
Ніхто мене не слухає.
Я розумію, чому ти сердишся. Я теж зла.
Допомогти тобі зняти цю дурну голову?
Мабуть, важко під нею дихати, і…
Ти не Франс. Хто ти?
Ми все подолаємо…
Немає на чому виїхати,
подзвонити не можемо,
а там на нас чекає вбивця.
А може він уже й тут.
Треба залишитися тут, поки не прибуде допомога.
Він може вбити нас раніше.
Кухар має колись повернутися. Скільки можна затримувати вечерю?
Зіплайн.
По ньому переїдемо через озеро.
Підемо туди разом. Уперед.
Ходімо, Єво.
«МИ НЕ ЗДАМОСЯ БЕЗ БОЮ»
Аміре, Ходімо. Що таке?
Не думаю, що це Франс робить.
Що це?
Чорт. Це син Полссона.
Це він знайшов свого батька у стайні.
Чорт…
-Ходімо, Аміре. -Пішли.
-Зробімо це. -Там є бензин?
Хтось щось бачить?
Тихо!
Он він!
Назад!
Біжіть!
Єво!
Ні, повернися!
Біжи, Єво!
Чекай, Єво!
Біжи!
-Біжи, Ліно! -Не зупиняйся!
Ні! Сюди!
Ось.
Ось так.
Давай.
Якого біса? Єво!
Що за чортівня?
Єво!
Єво, якого біса?
…тоді я подзвоню мамі й сподіваюся, що в неї гарний настрій…
Якого біса?
Що ти робиш?
Тобі тут не можна бути. Ти розумієш це, Єво? Ходімо звідси.
Не чіпай мене!
Ще крок, Ліно. Давай!
Ну ж бо. Ще один крок. Ти зможеш.
Якого біса?
Що за…
Може, це Анетт. Торбйорне, обережно.
Анетт?
Це поліція?
Може, це поліція, Торбйорне.
Обережно, Торбйорне.
-Анетт? -Це Анетт?
Анетт, це…
Єво, біжи!
Схиблений сучий сину!
Давай.
Давай!
Сезон комарів цього року почався рано.
Тор… Торбйорне!
-Торбйорн? -Що?
-Я його мало не вбив. -Звісно, Торбйорне.
Ти молодець.
-Знаєш що? -Що?
Треба йти, Торбйорне.
Покидьок.
Ми закінчимо це.
Покінчимо з цим раз і назавжди, Єво.
Добре.
Рятувальна служба, що у вас трапилось?
-Готова? -Так, як твоє вухо?
-Що? -Вухо.
-Повтори. -Твоє вухо!
Добре. Я його заклеїв пластирем.
Це добре.
-Зробімо це. -Зробімо це.
Так.
Відкрий двері, а я вдарю.
На рахунок три. Один, два…
…три.
Єво! Не чіпай Єву!
Відпусти її! Відпусти!
Пусти її!
Відпусти!
Ні!
Усе гаразд, Єво. Тепер він наш!
Ось побачиш, Єво!
Ось тобі!
Гори, бляха!
Ні!
Надя!
Сюди!
Покидьок!
Козел!
Що тут сталося?
Ми займаємось підвищенням професіоналізму.
«МИ НЕ ЗДАМОСЯ БЕЗ БОЮ»
КОНФЕРЕНЦІЯ
Переклад субтитрів: Антон Мазур