Downloaded from YTS.MX
‫אין ספק שזה אחד החלקים הכי רקובים‬ ‫במערכת המשפט האמריקנית.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫זה לא אתי וזה לא מוסרי.‬
‫להורים אין זכויות.‬
‫אני יודעת שהיית מעדיפה שיירו בך‬ ‫ולא ייקחו ממך את הבת שלך.‬
‫למה אף אחד לא שינה את זה‬ ‫במשך כל כך הרבה שנים?‬
‫זה דפוק לגמרי.‬
‫לכן אני אומרת לך,‬
‫כשיחזירו לך את הבת שלך,‬
‫תעזבי את בית החולים ואל תחזרי לעולם.‬
‫בכנות, אני מזועזעת ממה שהילדה הזאת עברה.‬
‫מפלצות!‬ ‫-אין שום מפלצות. אימא פה.‬
‫אני מרגישה שטמנת את הראש בחול.‬ ‫-סמכתי על הרופאים.‬
‫האם את נשבעת או מאשרת‬ ‫שהעדות שאת עומדת למסור‬
‫היא האמת, האמת כולה, ורק האמת?‬
‫אני נשבעת.‬
‫אני לא שולטת בזה. אני נלחמת על הבת שלי.‬
‫איך אני אמורה להרגיש?‬
‫אלוהים.‬
‫ספר לי בדיוק מה קרה.‬
‫אתם מעיזים לשאול אותי‬ ‫למה אני מפחדת מבתי חולים?‬
‫עשיתם לי טראומה!‬
‫נא לקום. ישיבת בית המשפט נפתחת כעת.‬
‫אני מתגעגעת אלייך‬ ‫ואני מקווה לראות אותך בקרוב.‬
‫אני בטוחה שתראי אותי בקרוב.‬
‫אנחנו פשוט צריכות להתאזר בסבלנות, בסדר?‬
‫- בבקשה תדאגו למיה -‬
‫- וניס, פלורידה‬ ‫24 בפברואר 2021 -‬
‫אנחנו בונים משפחה באהבה.‬
‫בכנות.‬
‫באמון.‬
‫כהורים, אנחנו מנסים‬ ‫לטפל בילדים שלנו כמיטב יכולתנו.‬
‫אין דבר שלא נעשה למענם.‬
‫זה מה שביאטה ואני עשינו.‬
‫אבל כלום לא היה יכול להכין אותי‬
‫לדברים שאני והמשפחה שלי עברנו.‬
‫כלום.‬
‫- ג'ק קוולסקי‬ ‫אבא -‬
‫כעת נשמע את עדותו של ג'ק קוולסקי.‬ ‫העדות נרשמת בפרוטוקול.‬
‫התאריך הוא 25 באוקטובר 2021,‬ ‫והשעה היא 09:02.‬
‫מר קוולסקי, אני רוצה לשאול קצת על אשתך.‬
‫התאהבתי בביאטה מהרגע הראשון.‬
‫היה בה משהו מיוחד.‬
‫משהו בעיניים שלה.‬
‫היא הייתה אמיתית.‬
‫היא הייתה קסומה, את יודעת?‬
‫ביאטה הגיעה לכאן‬ ‫מפולין הקומוניסטית בגיל 16.‬
‫היא למדה בתיכון בשיקגו,‬
‫ואני זוכר שהיא סיפרה לי‬
‫שאחת המורות שלה אמרה שהיא לעולם לא תצליח‬
‫כי היא לא מדברת היטב אנגלית.‬
‫וזה היה הדבר הלא נכון להגיד לה,‬ ‫כי ביאטה סירבה לקבל את התשובה "לא".‬
‫וכן, שמעתי הרבה פעמים‬ ‫את המילה "לא" כשטעיתי.‬
‫היא מימנה בעצמה את הלימודים בקולג',‬
‫והפכה לאחות במעבדת צנתורי הלב‬
‫של המרכז הרפואי של אוניברסיטת לויולה.‬
‫היא הוכיחה שהמורה טעתה לגביה.‬
‫ביאטה רצתה ילדים יותר מכל דבר בעולם.‬
‫היא ישר התחילה לתכנן איך החדר ייראה,‬
‫קנתה בגדי תינוקות וקישטה את החדר.‬
‫מההתחלה ידעתי שהיא תהיה אימא נהדרת.‬
‫למרבה הצער, התקשינו להיכנס להיריון.‬
‫אבל אפילו שזה היה מלחיץ,‬
‫ביאטה לא התכוונה לוותר.‬
‫היא סירבה לוותר.‬
‫ואז מיה נולדה.‬
‫ביאטה תמיד וידאה‬ ‫שמיה תזכה לחינוך הטוב ביותר.‬
‫שיעורי פסנתר. בית ספר פולני.‬
‫היא תיעדה בפירוט כל מקום שמיה הלכה אליו.‬
‫התמלאנו אושר מהתוספת הזאת לחיים שלנו.‬
‫ואז, כעבור שנתיים, קייל נולד.‬
‫לגמרי במקרה.‬
‫בלי לנסות.‬
‫"מצאתי את עצמי חולמת‬
‫"בכסף ובזהב‬
‫"כמו סצנה מהסרטים‬
‫"שכל לב שבור מכיר"‬
‫בתחילת אביב 2015,‬
‫החיים היו טובים.‬
‫ביאטה עבדה כאחות עירויים‬
‫ועזרה לאנשים לקבל טיפול בבית.‬
‫אני הייתי כבאי,‬
‫ובסופו של דבר פרשתי‬
‫וזכיתי לבלות יותר זמן עם הילדים.‬
‫היה לנו בית יפהפה בשכונה יפהפייה.‬
‫חלום שהתגשם. גן עדן.‬
‫אבל אז מיה התחילה לחלות.‬
‫כעת נשמע את עדותה של מיה קוולסקי.‬
‫העדות נרשמת בפרוטוקול.‬ ‫התאריך הוא 15 באוקטובר 2021, יום שישי.‬
‫היי, מיה.‬
‫בתקופה ההיא, 2015 עד 2017,‬
‫תוכלי לתאר לי את התסמינים שהיו לך בזמנו?‬
‫את זוכרת?‬
‫אני זוכרת שכאב לי מאוד.‬
‫הזרועות, הרגליים, כפות הרגליים.‬
‫הייתי עייפה כל הזמן,‬
‫ויכולת התנועה שלי הידרדרה.‬
‫לא ידענו מה הסיבה המדויקת,‬ ‫והמצב שלי החמיר בהדרגה.‬
‫מתי היא התחילה לסבול מבעיות?‬
‫בהתחלה חשבתי שזה לא רציני.‬
‫הנחתי שזו פשוט האסתמה שלה.‬
‫אבל אז היה לה גודש בחזה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא השתעלה ופלטה ליחה צהובה-ירוקה,‬
‫היה לה זיהום בסינוסים,‬ ‫והיא לא יכלה לצאת מהבית.‬
‫בכל פעם שהיא יצאה מהבית,‬ ‫היא התחילה להשתעל.‬
‫הכול התחיל בבעיות נשימה.‬
‫היה לה זיהום בדרכי הנשימה.‬
‫היא סבלה מכאבי ראש, מראייה מטושטשת.‬
‫היא הרגישה שהעור שלה עולה באש.‬
‫לא נעים לך כשאני נוגעת ברגליים שלך, נכון?‬
‫הרגליים שלה הסתובבו פנימה.‬
‫את תצליחי.‬ ‫-כמעט הגעת לאימא.‬
‫היא לא יכלה ללכת.‬
‫כמעט הגעת.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אני לא יכולה יותר!‬
‫אני זוכר ששמעתי אותה‬ ‫בוכה כל הלילה מכאבים עזים.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל לא היו לנו תשובות.‬
‫זה לא היה מקובל עלינו.‬
‫מיה.‬
‫תהיי חזקה.‬
‫אני מנסה להיות חזקה.‬
‫הלכנו לרופא אחר רופא,‬
‫עברנו מבית חולים אחד למשנהו…‬
‫בניסיון להשיג תשובה.‬
‫וכאחות, ביאטה הייתה מאוד יסודית,‬
‫אז היא תיעדה את כל הביקורים אצל הרופאים‬
‫מהרגע הראשון,‬
‫אבל הרופאים פשוט הרימו ידיים ואמרו,‬ ‫"אין שום דבר שאנחנו יכולים לעשות.‬
‫"אנחנו לא יודעים מה זה."‬
‫אני שומע מה את אומרת,‬ ‫ואני מבין שהיא עברה הרבה מאוד,‬
‫אבל אני עדיין לא בטוח עם מה יש לנו עסק,‬
‫למען האמת.‬
‫כי כשילדה אומרת, "אני לא יכולה לנשום",‬
‫אני לא יודע אם פשוט יש לה התקף חרדה.‬
‫טוב…‬
‫הרבה דברים נמצאים בסימן שאלה.‬
‫תני לי שנייה.‬
‫אימא, זו לא חרדה.‬
‫אני יודעת, מתוקה. אני יודעת.‬
‫הוא רק מנסה להבין מה הבעיה.‬ ‫פשוט תשתדלי להירגע.‬
‫כהורים, ידענו שמשהו לא בסדר‬ ‫ושהרופאים לא עושים מספיק.‬
‫אז כשביאטה הגיעה הביתה, היא לא הלכה לישון.‬
‫היא ערכה מחקר.‬
‫וככה היא מצאה את ד"ר קירקפטריק.‬
‫מיה, את מרשה לי להשתמש בסרטון הזה‬ ‫כדי ללמד ילדים אחרים?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר, יופי.‬
‫בואי נסקור בקצרה את ההיסטוריה שלך.‬
‫לפני כשלושה חודשים‬
‫התחלת לסבול מכאבים בכפות הרגליים, נכון?‬
‫נכון שהרגליים שלה פונות פנימה?‬
‫זה נקרא דיסטוניה, בסדר? דיסטוניה.‬
‫למעשה, חומרת המצב‬ ‫מונעת ממנה ללכת בבטחה, כן?‬
‫מוכנה לבדיקות?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. תנסי להרים את יד ימין,‬
‫ותבדקי עד לאן את יכולה להרים אותה‬ ‫לפני שאת חייבת לעצור, בסדר?‬
‫זהו? עד לשם? כל הכבוד, מיה.‬
‫עכשיו נבקש מאימא שלך לעזור לך.‬
‫היא תבוא הנה ותרים את כף הרגל שלך,‬
‫ואת תנסי לנענע את הבהונות כמה שיותר, בסדר?‬ ‫את יכולה לנסות?‬
‫את מנסה בכל הכוח?‬
‫בסדר. אימא, אין שום תנועה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אימא. יופי. כל הכבוד.‬
‫מיה, תרצי שמיכה…‬
‫בספטמבר 2015,‬ ‫כשפגשתי לראשונה את משפחת קוולסקי,‬
‫היה לי ברור לגמרי ממה מיה סובלת.‬
‫זה היה מקרה מובהק של CRPS,‬
‫תסמונת כאב אזורי מורכב.‬
‫הסרטון הזה הוכן‬
‫בעזרתו של ד"ר אנתוני קירקפטריק.‬
‫מהי תסמונת כאב אזורי מורכב?‬
‫הכי קל לתאר את האופן שבו היא מתפתחת.‬
‫נניח שנפצעתם.‬
‫אתם יודעים שבעוד שבוע-שבועיים הכאב ייחלש,‬
‫הנפיחות תרד,‬ ‫האדמומיות ושאר התסמינים ייעלמו.‬
‫אבל במטופלים עם CRPS‬
‫התסמינים רק הולכים ומחריפים עם הזמן.‬
‫ממחקרים רפואיים עולה‬
‫כי שיעור ההיארעות של CRPS‬ ‫עולה בצורה משמעותית‬
‫בין הגילאים 11-9,‬
‫וכי התסמונת נפוצה בעיקר בקרב ילדות צעירות.‬
‫רוב המטופלים מתארים את זה כתחושת צריבה.‬
‫העור שלהם הופך רגיש להפליא למגע קל.‬
‫דמיינו נוצה צפה. עבור רובנו היא רכה למגע.‬
‫עבור הסובלים מהמחלה, הנוצה דומה‬
‫לסכין שמפלחת את גופם.‬
‫התסמונת תוארה לראשונה לפני יותר מ-100 שנה,‬
‫אך הרפואה המודרנית הכירה בה רק בשנות ה-90.‬
‫אולם גם היום אין מודעות רבה לבעיה,‬
‫ולרבים מהלוקים בתסמונת נאמר‬ ‫כי המחלה שלהם היא פסיכולוגית ומדומיינת.‬
‫אחרי שביצעתי הערכה ראשונית למיה,‬
‫היה לי ברור מעצם חומרת התסמינים שלה,‬
‫הנגעים בעור, תחושת הצריבה ברגליים‬
‫והכאב בכל הגוף שלה,‬
‫שלמיה יש CRPS במצב מתקדם,‬
‫ושאנחנו צריכים לפעול מייד ובאגרסיביות‬ ‫כדי להקל את התסמינים.‬
‫טיפלנו ביותר מ-3,000 חולים‬ ‫עם תסמונת כאב אזורי מורכב,‬
‫ואנחנו יודעים מהי התרופה הטובה ביותר.‬
‫היא נקראת קטמין.‬
‫תרופה המוכרת בעיקר‬ ‫כסם מסיבות נפוץ במועדונים‬
‫הופכת כעת פופולרית‬ ‫בקרב רופאים מומחים לרפואת כאב.‬
‫התרופה נקראית קטמין,‬ ‫ומומחים רפואיים משתמשים בה‬
‫לטיפול בחולים הסובלים מכאב כרוני.‬
‫קטמין הוא טיפול בטוח ויעיל‬
‫לתסמונת כאב אזורי מורכב במצב מתקדם.‬
‫כי כשהקטמין נכנס לגוף,‬
‫הוא מגרה את המוח‬
‫ועושה לו מעין אתחול.‬
‫הוא נוטה להעלות את לחץ הדם,‬ ‫לשפר את הסירקולציה של הדם‬
‫ולשפר את הנשימה.‬
‫בהתחלה ניסינו לטפל במיה שלא במסגרת אשפוז,‬
‫והתחלנו במינון נמוך יחסית…‬
‫זה מכאיב לך?‬
‫…אבל הטיפול לא עבד.‬
‫רק כאן…‬
‫אז העליתי בפני האימא ובפני מיה‬
‫את האפשרות של תרדמת קטמין.‬
‫יש מטופלים שתופסים שליטה על הכאב שלהם‬ ‫באמצעות תרדמת רפואית.‬
‫הרופאים משתמשים במינון גבוה פי 50 מהרגיל‬ ‫כדי להכניס את המטופל לתרדמת של חמישה ימים.‬
‫אתה רואה מטופלים רבים ואת ההידרדרות במצבם,‬
‫וכלום לא עובד. ניתוח לא עובד,‬ ‫תרופות לא עובדות, חוסמי עצב לא עובדים.‬
‫ואז אתה עושה את הדבר הזה, וזה עובד.‬
‫ד"ר קירקפטריק אומר‬
‫שהטיפול הניסיוני זמין רק במקסיקו.‬
‫- מונטריי -‬
‫כשנאמר לי שנצטרך לנסוע למקסיקו,‬
‫לא האמנתי למשמע אוזניי.‬
‫…תשכבי על הגב…‬
‫ואז הוא אמר לנו שיש סיכוי שהיא עלולה למות.‬
‫לדעתי היא תגיב טוב מאוד לטיפול.‬
‫זה היה מפחיד מאוד,‬
‫אבל לא הייתה לנו ברירה.‬
‫האפשרויות היו לעשות את זה‬ ‫או לראות את מיה מידרדרת מיום ליום.‬
‫אז החלטנו לקחת אותה למונטריי, מקסיקו.‬
‫- מונטריי, מקסיקו‬ ‫נובמבר 2015 -‬
‫אני אתעורר?‬
‫כן, את תתעוררי.‬
‫ואהיה נורמלית?‬
‫כן. את כבר נורמלית.‬
‫כן, ותהיי נורמלית לגמרי כשתתעוררי.‬
‫אני מרגישה מוזרה.‬ ‫-לא, את לא מוזרה.‬
‫אני מרגישה ממש מוזרה.‬
‫את אמיצה מאוד.‬
‫אני רוצה לחזור לתרדמת הקטמין במקסיקו.‬
‫את זוכרת משהו מהאשפוז?‬
‫אני… כן, אני זוכרת שהייתי בחדר.‬
‫קיבלתי מינון גבוה יותר,‬
‫ולכן חוויתי‬ ‫תופעות לוואי רבות יותר, כמו הזיות.‬
‫אבל אני יודעת‬ ‫שאימא שלי הייתה שם איתי, וזה עזר.‬
‫זה היום הראשון לתרדמת,‬
‫יום רביעי, 18 בנובמבר.‬
‫מיה במצב טוב.‬
‫היום יום שישי, 20 בנובמבר.‬
‫זה היום השלישי לתרדמת.‬
‫מיה במצב מצוין.‬
‫זה היום החמישי לתרדמת.‬
‫היא סבלה הבוקר מהקאות מרובות,‬
‫אז נאלצו לתת לה עוד קטמין.‬
‫זה היום השישי לתרדמת, 22 בנובמבר 2015.‬
‫אני אוהבת אותך, מיה.‬
‫אבא אוהב אותך.‬ ‫קייל אוהב אותך. קורין אוהבת אותך.‬
‫כולם אוהבים אותך.‬
‫לא. לא לגעת. לא להרים.‬
‫אימא!‬ ‫-כן, אימא פה.‬
‫היי.‬
‫אני כאן.‬ ‫-אימא, יש פה מפלצות.‬
‫אין שום מפלצות.‬ ‫אימא פה, ואימא היא לא מפלצת, בסדר?‬
‫- היום השישי לתרדמת הקטמין‬ ‫22 בנובמבר 2015 -‬
‫מיה, את זוכרת‬ ‫שהתכוונו לשאול אותך כמה שאלות?‬
‫אימא רוצה לשאול אותך שאלות, בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-טוב, לא לגעת במשקפיים.‬
‫בסדר. אימא?‬ ‫-כן?‬
‫שלום, מיה.‬ ‫-כן?‬
‫זאת אימא. את זוכרת את אימא?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, יופי.‬
‫איך קוראים לאחיך?‬ ‫-קייל.‬
‫ילדה טובה!‬
‫בסך הכול מצבה טוב,‬ ‫ויש לה קצת תנועות בלתי רצוניות.‬
‫זה לא בלתי צפוי.‬
‫ולהערכתי לא היו הזיות עם תופעות שליליות.‬ ‫את מסכימה?‬
‫אני מסכימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מיה, יש לי רק שאלה אחת.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫תראי לי את הסימן, מיה.‬
‫תראי לי את הסימן.‬ ‫-זה.‬
‫יפה מאוד! היי!‬
‫היא הצליחה.‬
‫מיה התעוררה מהתרדמת, והמצב שלה השתפר.‬
‫כשהיא אמרה שהיא רעבה, הרגשנו הקלה עצומה.‬
‫התרדמת הצליחה.‬
‫הקטמין עזר מאוד לכאב שלי.‬
‫היה לי קצת אובדן זיכרון לטווח קצר,‬
‫ולפעמים הראייה שלי הייתה מטושטשת מאוד,‬
‫אבל הייתי מוכנה לקבל את תופעות הלוואי האלה‬
‫בתמורה לשיפור כללי במצבי.‬
‫- שישה בינואר 2016 -‬
‫בסדר, מיה. אנחנו בשישה בינואר,‬ ‫והשלמת את תרדמת הקטמין שלך.‬
‫עכשיו שזה נגמר, לדעתך זה השתלם?‬
‫כן.‬ ‫-זה עזר מאוד.‬
‫בייחוד לכאבי הראש, אם אני מבין נכון.‬
‫כאבי הראש שלה השתפרו מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫הם מינוריים עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫הכאב ברגליים שלה השתפר.‬ ‫-כן.‬
‫אז… כן.‬
‫כן…‬ ‫-הכול השתפר.‬
‫בואי נבדוק אותך, מיה. את מוכנה?‬
‫תרימי את יד ימין ושימי אותה מאחורי הראש.‬
‫קודם לא יכולת לעשות את זה.‬ ‫כואב לך כשאת עושה את זה?‬
‫לא ממש, לא.‬
‫לא ממש. בסדר. עכשיו היד השנייה, בבקשה.‬
‫שוב, לא יכולת לעשות את זה קודם.‬ ‫-לא.‬
‫ודיברנו על כמה זה חשוב…‬
‫כשחזרנו ממקסיקו,‬
‫לא היה לנו כסף להמשיך בטיפול‬ ‫אצל ד"ר קירקפטריק,‬
‫אז הוא הפנה אותנו לעמיתו, ד"ר האנה.‬
‫הביטוח שלנו כיסה את הטיפול אצלו,‬ ‫והוא רשם למיה קטמין במינון נמוך.‬
‫זה טוב יותר. אני אוהבת אותך.‬
‫ואני אוהבת אותך.‬
‫רדי באיטיות.‬
‫היא התחזקה.‬
‫הדיסטוניה התחילה להתיישר.‬
‫היא לא יכלה להשתמש ברגליים,‬ ‫אבל היא השתמשה בזרועות,‬
‫ומצבה היה טוב מאוד.‬
‫אני בטוחה שאחרי זה‬ ‫מיה תצטרך שתי מנות קטמין הערב.‬
‫היא חזרה לבית הספר, חזרה לצחוק ולשחק.‬
‫הרגשנו שהתברכנו, כי משהו סוף סוף עבד.‬
‫ובמשך שנה זה באמת עבד.‬
‫עד ליל ההוריקן.‬
‫- שבעה באוקטובר 2016 -‬
‫מזג האוויר היה גרוע לפני שעה,‬ ‫וכעת הוא החמיר.‬
‫הוריקן מתיו מתקדם‬ ‫במעלה החוף המזרחי של פלורידה.‬
‫הגשרים סגורים.‬
‫הציבור התבקש להישאר בבתים.‬
‫מסוכן מדי בחוץ כרגע.‬
‫המצב של מיה הידרדר.‬
‫המחלה חזרה, והיא הייתה חמורה מאוד.‬
‫היא התחילה להתלונן על כאב בבטן.‬
‫וזה הגיע לשלב שהיא צרחה ובכתה‬
‫והתחננה לעזרה.‬
‫התקשרתי לביאטה בעבודה.‬
‫טוב, חכה. תן לי לעצור בצד.‬
‫ואמרתי לה, "אני חייב לקחת אותה למיון".‬
‫- בית החולים לילדים ג'ונס הופקינס -‬
‫אני זוכר שהגענו לכניסה.‬
‫הלכנו למיון,‬
‫ושם שאלו אותנו שוב את אותן שאלות.‬
‫האחות הראשונה במיון לא ידעה מה זה CRPS,‬
‫וגם כל האחרים לא ידעו.‬
‫הם רצו מידע ושאלו שאלות.‬
‫ואז התקשרתי לאשתי, והיא דיברה עם הרופאה.‬
‫משככי הכאבים הם נלטרקסון במינון נמוך‬
‫וקטמין במתן דרך הפה, שניהם במרשם רופא.‬
‫כל מה שעניין אותה היה מתן קטמין,‬
‫שוב ושוב, עוד ועוד ועוד.‬
‫ביאטה הופיעה כעבור שעה.‬
‫היא הייתה לוחמנית, תובענית.‬
‫האימא הייתה מאוד שתלטנית.‬
‫והיא אמרה לי, "זה מה שתעשי".‬
‫ביאטה הסבירה להם‬
‫שזה מה שצריך לעשות כדי לטפל במחלה.‬
‫אתם לא מבינים את האבחנה הרפואית שלה.‬
‫אתם לא מבינים‬ ‫כמה תרופות צריך כדי לשלוט בכאב שלה.‬
‫אבל הם פשוט לא הבינו.‬
‫יש סכנה לכשל נשימתי, לדום לב.‬
‫הבת שלה עלולה למות מזה,‬
‫אבל נראה שזה לא הדאיג אותה.‬
‫אני רוצה לחזור עכשיו ליום שבו הגעת‬ ‫לבית החולים לילדים ג'ונס הופקינס,‬
‫שבעה באוקטובר 2016.‬
‫את זוכרת את היום ההוא?‬
‫לא נראה לי שאני זוכרת את היום הספציפי הזה,‬
‫אבל אני זוכרת‬ ‫את תחילת האשפוז שלי בג'ונס הופקינס.‬
‫אני זוכרת שכאב לי מאוד.‬
‫הכאב היה בבטן, בכפות הרגליים?‬
‫הכאב היה בכל הגוף?‬
‫בעיקר בבטן שלי. שלחו אותי למיון,‬
‫ולאחר מכן העבירו אותי‬ ‫לטיפול נמרץ ילדים, נדמה לי,‬
‫יחידת טיפול נמרץ או משהו כזה.‬
‫זה בעיקר מה שאני זוכרת.‬
‫התחילו לטפל במיה‬ ‫בקטמין במינון נמוך, אבל זה לא עבד.‬
‫הימים חלפו, והרגשנו שלטיפול שלנו‬ ‫אין שום השפעה על מצבה של מיה.‬
‫למעשה, התחלנו לפקפק באבחנה‬ ‫של תסמונת כאב אזורי מורכב.‬
‫ביאטה ידעה שמינון נמוך לא יספיק.‬
‫אבל הם לא הקשיבו.‬
‫בשלב הזה הגישה שלהם נהייתה לוחמנית.‬
‫הם התחילו לדבר על עזיבת בית החולים.‬
‫ואז התחלתי להרגיש שמיה בסכנה.‬
‫אמרו לנו שאם ננסה לעזוב,‬
‫יזעיקו את המאבטחים.‬
‫וכשיש חשד להתעללות בילדים,‬
‫מחובתך ליצור קשר עם השירות להגנת הילד.‬
‫כעבור כמה ימים‬
‫ביקרתי את מיה בג'ונס הופקינס.‬
‫בשלב מסוים האחות יצאה מהחדר,‬
‫ובמקומה נכנסה אישה עם שיער כהה.‬
‫האם את נשבעת או מאשרת‬ ‫שהעדות שאת עומדת למסור‬
‫היא האמת, האמת כולה, ורק האמת?‬
‫כן.‬ ‫-אנא צייני את שמך לפרוטוקול.‬
‫סאלי מארי סמית.‬
‫היא לא הציגה את עצמה.‬
‫היא פשוט נכנסה,‬ ‫הסתכלה עליי, הסתכלה על מיה.‬
‫היא נכנסה‬
‫והתנהגה כאילו היא רופאה רגילה בבית החולים.‬
‫והיא התחילה לשאול שאלות.‬
‫אילו ידענו מי היא, לא היינו מדברים איתה.‬
‫היא שאלה, "ממה מיה סובלת? איפה מטפלים בה?"‬
‫היא שאלה על תרופות,‬
‫היא רצתה לדעת איך הסכמתי‬ ‫שייתנו לה מינונים גבוהים כל כך.‬
‫ואמרתי לה שזה נעשה בעצת הרופאים.‬
‫ד"ר האנה, יש לי כאן רשימה של 55 עירויים,‬
‫החל מתחילת ינואר ועד שישה באוקטובר 2016.‬
‫אני מבין שכתבת גם כמה מרשמים‬ ‫לקטמין במתן דרך הפה לשימוש בבית.‬
‫אתה זוכר את זה?‬ ‫-כן.‬
‫האם ייתכן שהכאב בבטן‬ ‫נגרם בגלל העירויים האלה?‬
‫זו תופעת לוואי אפשרית.‬
‫הוא נתן לילדה 1,000 מ"ג בכל פעם,‬
‫יום אחר יום.‬
‫זה לא מינון קטמין שגרתי.‬
‫יש לי מטופלים שמקבלים 1,500 מ"ג ביום.‬
‫כל מטופל שונה.‬
‫לפעמים מטופלים מפתחים עמידות,‬
‫או שהתקדמות המחלה שלהם‬ ‫דורשת מינון גבוה יותר.‬
‫אלף מ"ג לאורך ארבע שעות,‬
‫זה מה שבדרך כלל עבד עבורה.‬
‫היו כמה וכמה רופאים,‬
‫כפי שמתועד בדיווח לקו החם להתעללות בילדים,‬
‫שחששו מתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח.‬
‫מינכהאוזן באמצעות שליח.‬ ‫-מינכהאוזן באמצעות שליח.‬
‫מינכהאוזן באמצעות שליח‬ ‫או התעללות רפואית בילדים.‬
‫תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח‬ ‫היא סוג של התעללות בילדים‬
‫שבה האדם שאחראי לבריאותו של הילד‬ ‫מספק מידע כוזב או מוגזם,‬
‫מתעלם מהמלצות רפואיות,‬
‫ודפוס ההתנהגות הזה מסב נזק לילד.‬
‫היא דיברה איתנו עשר דקות לכל היותר,‬
‫וכעבור זמן קצר היא יצאה.‬
‫היו ראיות רבות שתמכו‬ ‫באבחנה של התעללות רפואית בילדים,‬
‫וכי ככל הנראה,‬
‫גברת קוולסקי‬ ‫נשאה בעיקר האשמה בהתעללות בילדה.‬
‫האחות שעזרה לי קודם לכן נכנסה בחזרה לחדר.‬
‫היא אמרה לי שאני צריך לעזוב.‬
‫שהבת שלי…‬
‫עברה למשמורת המדינה.‬
‫אני זוכר את עצמי מסתכל לבת שלי בעיניים,‬ ‫והיא מסתכלת עליי.‬
‫ואני לא יודע אם אראה אותה שוב.‬
‫האשימו אותה במתן תרופות במינון מופרז למיה.‬
‫- מסוכן להרשות לאם‬ ‫להנחות ולהכתיב את הטיפול הרפואי של מיה -‬
‫וחשבו שמיה מזייפת את התסמונת הזאת.‬
‫- הכאב של הילדה הוא פסיכולוגי בעיקרו.‬ ‫ד"ר סאלי סמית -‬
‫בשלב הזה אמרתי‬ ‫שאנחנו צריכים לשכור עורך דין.‬
‫פגשתי את משפחת קוולסקי באוקטובר 2016,‬
‫וכשפגשתי את ביאטה לראשונה…‬
‫- דברה סולסברי‬ ‫עורכת דין -‬
‫התרשמתי מהידע שלה לגבי המחלה של בתה.‬
‫היא עברה הרבה.‬
‫היא ביקרה אצל הרבה רופאים‬ ‫בניסיון לעזור לבתה.‬
‫והיא דאגה מאוד ממה שיקרה למיה‬
‫כשהיא תהיה בבית החולים, מבודדת מהם.‬
‫היא לא הבינה‬
‫למה מחלקת הרווחה עושה את זה.‬
‫הסברתי גם לג'ק וגם לביאטה‬
‫שמקרים מהסוג הזה שכיחים מאוד.‬
‫לחוקרים של הרשות להגנת הילד‬ ‫יש סמכות אדירה להוציא ילדים מביתם.‬
‫הם נדרשים להוכיח רק שיש חשד סביר‬
‫לכך שהילד נמצא בסכנה.‬
‫בפלורידה, שירותי הרווחה לילד מופרטים.‬
‫אז כשסאלי סמית בדקה את המקרה של מיה,‬
‫היא הייתה שכירה במרכז סאנקוסט.‬
‫המרכז הזה מסייע‬ ‫בחקירת האשמות בהתעללות בילדים במחוז פינלס,‬
‫המחוז שבו נמצא בית החולים לילדים.‬
‫שיעור הוצאת ילדים מביתם במחוז פינלס‬ ‫גבוה פי 2.5 מהממוצע במדינה.‬
‫אני קוראת לזה "תעשיית שירותי הרווחה לילד".‬
‫אבל צריך לזכור שכשהשירות להגנת הילד‬ ‫נוסד במדינה הזאת, בשנות ה-70,‬
‫דיברנו על ילדים‬ ‫שסבלו מענישה גופנית קיצונית,‬
‫ילדים שהוכו,‬
‫ילדים עם עצמות שבורות וכוויות סיגריות.‬
‫ודיברנו על התעללות מינית.‬
‫והמקרים האלה אומנם קיימים גם היום,‬
‫אבל בשנים האחרונות נוספה אבחנה חדשה,‬
‫"התעללות רפואית בילדים".‬
‫כך שכל הורה שלוקח ילד עם מחלה לא שגרתית‬
‫לחמישה רופאים שונים,‬
‫כי הוא מנסה להבין ממה הילד שלו סובל,‬
‫עשוי להיות מואשם ברדיפה אחר מרשמים‬
‫ובחשיפה של הילד להליכים רפואיים לא נחוצים‬
‫כדי לספק את צרכיו האישיים,‬ ‫הנובעים ממחלת נפש.‬
‫איך התרשמת מביאטה באופן אישי?‬
‫אני חושבת שהיא הייתה…‬
‫קצת ישירה מדי לפעמים,‬
‫ויכול להיות שחלק מהרופאים התרעמו על כך.‬
‫אני מאמינה‬ ‫שמישהו בבית החולים לילדים נעלב ממנה,‬
‫וזה הוביל לסכסוך.‬
‫ברגע שנודע לי‬
‫שסאלי סמית חוקרת את המקרה,‬
‫התקשרתי אליה מייד‬
‫והסברתי לה שזו האבחנה.‬
‫"אם את רוצה ראיות אובייקטיביות,‬ ‫אעביר לך אותן."‬
‫אמרתי לה את זה בטלפון.‬
‫כעבור יומיים היא כתבה דוח.‬
‫האם היא כללה את זה בדוח? לא.‬
‫הצגתי את המידע‬
‫כמיטב יכולתי המקצועית,‬
‫והגעתי למסקנה.‬
‫אמרתי לה שאם היא תמשיך בכיוון הזה,‬
‫הילדה תסבול מהשלכות הרות אסון‬
‫וכל המשפחה תסבול מנזק לצמיתות.‬
‫האם הוא הזהיר אותך‬ ‫שהחקירה שלך עלולה להוביל‬
‫לנזק מיותר ובלתי הפיך לילדה ולמשפחתה?‬
‫אני לא יודעת אם זה היה הניסוח המדויק.‬
‫אני יודעת שכעבור כמה ימים‬ ‫הוא כתב מסמך כלשהו על השיחה שלנו.‬
‫הקראתי לך את מה שרשמתי.‬
‫אני בהחלט מכירה בכך‬
‫שחקירה והערכה רפואית‬ ‫לגבי הזנחה והתעללות בילדים‬
‫עלולות לגרום מצוקה מסוימת למשפחה.‬
‫ככה היית מגדירה‬ ‫את מה שבני משפחת קוולסקי חוו?‬
‫מצוקה?‬
‫אני לא יודעת. תצטרך לשאול אותם‬ ‫איך הם הגיבו לכל העניין.‬
‫- כמה שעות‬ ‫לאחר העברתה של מיה למשמורת המדינה -‬
‫רציתי לדעת אם אני יכולה לדבר עם מיה.‬
‫בדקתי שוב עם העובדת הסוציאלית,‬
‫והיא אמרה שאסור לך לדבר איתה‬ ‫עד הדיון בבית המשפט מחר.‬
‫אז אני לא יכולה לדבר עם הבת שלי?‬
‫תפסיקי.‬
‫לא. אני יכולה לעדכן אותך במצבה,‬
‫אבל את לא יכולה לדבר איתה הערב.‬
‫היא קיבלה משככי כאבים?‬
‫היא קיבלה אטיבן מוקדם יותר,‬
‫אז היא תוכל לקבל מנה נוספת ב-23:00.‬
‫ביאטה התמקדה בטיפול של מיה.‬
‫אם הבת שלי מבקשת לדבר איתי,‬ ‫אני רוצה שייתנו לי לדבר איתה.‬
‫אבל הגישה שלי הייתה…‬
‫להימנע מיצירת חיכוכים נוספים‬ ‫בין בית החולים והמשפחה שלנו.‬
‫ביאטה…‬
‫תפסיקי.‬
‫אני לא רוצה שהבת שלי תסבול.‬
‫היא עדיין הבת שלי.‬
‫תנתקי.‬
‫אני מבינה, ואני אעשה כל מה שאני יכולה‬ ‫כדי למנוע ממנה סבל כלשהו.‬
‫בסדר. תודה, תרזה.‬
‫על לא דבר. לילה טוב.‬ ‫-גם לך. תודה. ביי.‬
‫במקום לתמוך זה בזו, פשוט…‬
‫היה פיצוץ.‬
‫הם ישתמשו בזה נגדך.‬
‫תפסיקי עם השטויות האלה!‬ ‫אני רוצה לראות שוב את הבת שלי!‬
‫אל תעשי את זה! אל תדברי על משככי כאבים!‬
‫אל תדברי על זה ועל זה!‬
‫את תעשי יותר בעיות!‬
‫אני רוצה לראות את הבת שלי שוב!‬ ‫תפסיקי עם השטויות האלה!‬
‫תפסיק לצעוק מול…‬ ‫-את לא מבינה!‬
‫בוא הנה. לא, אתה לא מבין.‬ ‫מותר לי לשאול כל שאלה שאני רוצה.‬
‫לא! הם ישתמשו בזה נגדך!‬ ‫אני מבטיח לך! את מטרידה אותם!‬
‫תניחי להם!‬
‫אל תעשי בלגן!‬
‫אני אוהב אותך, אימא,‬
‫אבל את מוכנה בבקשה להפסיק,‬ ‫כמו שהוא אומר לך?‬
‫את מוכנה? בבקשה?‬ ‫-לעזאזל!‬
‫בבקשה, תקשיבי לאבא ואל תנסי…‬
‫הוא לא תמיד צודק.‬
‫המשפחה שלנו התפרקה.‬
‫המכשפה הזאת אמרה לי היום,‬
‫"את נותנת לה בבית קטמין בעירוי".‬
‫אמרתי, "אין לי מושג מי אמר לך את זה".‬
‫אבל עכשיו השקרנית המניאקית הזאת דיווחה…‬
‫בסדר. תירגעי.‬
‫אני לא שולטת בזה!‬
‫אני נלחמת על הילדה שלי.‬ ‫איך אני אמורה להרגיש?‬
‫לדעתי חשוב מאוד שתשמרי על קור רוח.‬
‫בייחוד כי הם התעצבנו עלייך, ביאטה.‬
‫אני יכולה להוכיח שפעלת בהנחיית הרופא.‬
‫כלומר, אין שום דבר שמצביע על כך‬ ‫שאת ממציאה את המחלה‬
‫או שאת מגזימה בחומרת מצבה.‬
‫בסדר.‬
‫מחר בתשע בבוקר ייערך‬ ‫השימוע לגבי השמה חוץ-ביתית, אז…‬
‫שניכם צריכים להיות בדיון.‬ ‫-כן.‬
‫כן, שנינו נהיה שם.‬
‫השלב הראשון במקרה של "ילד נזקק"‬ ‫הוא שלב ההשמה החוץ-ביתית,‬
‫ובו השופט מחליט‬ ‫לאיזו מסגרת להעביר את הילד.‬
‫המדינה תגיש את הדוח הראשוני‬ ‫של החוקר מטעם הרשות להגנת הילד,‬
‫ותציג שלל עדויות מפי השמיעה.‬
‫…חשודה בעיניי…‬
‫הרופא הזה אמר ככה. הרופא ההוא אמר ככה.‬
‫…היה חשש…‬
‫הכול קביל,‬
‫אז קל למדינה לנצח בתיק,‬
‫והפירוש הוא שהמשפחות‬ ‫נמצאות בעמדת נחיתות נגד המערכת.‬
‫- שבעה ימים בבית החולים -‬
‫- יום אחד במשמורת המדינה -‬
‫בוקר טוב. אנחנו דנים היום במשפחת קוולסקי,‬
‫וזהו שימוע‬ ‫לגבי השמה חוץ-ביתית של הילדה מיה.‬
‫אתם ההורים של מיה וקייל, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ביאטה קוולסקי. אימא.‬
‫ג'ק קוולסקי. אבא.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫קיבלתי עותק של ההאשמות נגד ההורים.‬
‫קיבלתי גם עותק‬ ‫של ההערכה הרפואית מטעם הרשות להגנת הילד,‬
‫ולהבנתי מדובר בדוח ראשוני.‬
‫לאור ההאשמות,‬
‫יש בשלב זה הצדקה למתן צו איסור יצירת קשר‬
‫בין האם ומיה. אני יודעת ש…‬
‫ביאטה.‬
‫אנחנו מתחילים במתן סיוע‬ ‫לאישה בת 50 שהתמוטטה בבית המשפט.‬
‫את יכולה לפקוח עיניים?‬ ‫-המטופלת נושמת…‬
‫ביאטה. היי.‬ ‫-ביאטה, את שומעת אותנו?‬
‫ביאטה? את יכולה לפקוח עיניים בשבילי?‬
‫ביאטה קרסה, והראש שלה נחבט ברצפה.‬
‫מיה הועברה למשמורת השירות להגנת הילד‬
‫בבית החולים לילדים ג'ונס הופקינס.‬
‫שינו את משטר הטיפול שלה,‬
‫כי הטענה הייתה שלביאטה‬ ‫יש תסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח.‬
‫השופטת אמרה‬ ‫שביאטה צריכה לעבור הערכה פסיכולוגית.‬
‫ביאטה עברה בדיקה פסיכולוגית,‬
‫ובבדיקה נמצא שהיא לא סבלה‬ ‫מתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח,‬
‫אבל היא סבלה מהפרעת הסתגלות וממצב רוח ירוד‬
‫בגלל ההרחקה מהבת שלה.‬
‫וכמובן, בגלל שהמערכת תקפה אותה.‬
‫- סנגורית הורים -‬
‫ביאטה, את צריכה להבין משהו‬ ‫לגבי התיקים האלה.‬
‫הם לא הוגנים.‬
‫לשופטים לא אכפת מהראיות.‬
‫ייצגתי הורים ב-60 תיקים מהסוג הזה,‬
‫ושיתוף פעולה הוא הדרך הכי טובה‬ ‫להחזיר אלייך את הבת שלך.‬
‫בסדר, אבל אני רוצה לעצור אותך לרגע.‬
‫הם אמרו לי כל יום‬
‫שאין להם מושג איך לטפל במחלה הזאת,‬
‫ואני רוצה שהבת שלי תקבל טיפול.‬
‫אני בטוחה שזה נכון,‬
‫אבל ברגע שהתיק נפתח,‬
‫כל זה כבר לא משנה.‬
‫לשופטים לא אכפת אם בית החולים טעה.‬
‫העיקר מבחינתם הוא לקבוע‬ ‫אם אתם מסכנים את הבת שלכם.‬
‫השופט עסוק רק בשאלה אחת:‬
‫"אם אחזיר את הילדה הזאת להורים שלה,‬ ‫האם הם יהרגו אותה?"‬
‫לכן הדרך הטובה ביותר‬ ‫להגיע לסיום מוצלח בתיק הזה, מניסיוני,‬
‫היא לשכנע את כולם ששינית את דעתך‬
‫ושתעשי את מה שאומרים לך לעשות.‬
‫ואז, כשתקבלי בחזרה את הבת שלך,‬
‫תעזבי את בית החולים ולא תחזרי לשם לעולם.‬
‫אז בינתיים אני ארשה‬ ‫למצב של הבת שלי להמשיך ולהידרדר?‬
‫איזו עוד אפשרות יש לך?‬
‫או שהיא תסבול עכשיו לזמן קצר,‬ ‫ובסופו של דבר היא תחזור אלייך,‬
‫או שהיא תסבול לנצח,‬ ‫והיא לעולם לא תחזור אלייך.‬
‫אני מבינה.‬
‫מיה, את זוכרת שמישהו בבית החולים‬
‫אמר לך למה הפרידו אותך מההורים שלך?‬
‫אף אחד לא אמר לי ישירות.‬
‫נאלצתי להבין את זה בעצמי.‬
‫ניחשת במה מדובר?‬
‫אני יודע שהיית רק בת עשר בזמנו,‬ ‫אבל ניחשת מה קורה?‬
‫הייתי מבולבלת מאוד.‬
‫שאלתי המון שאלות, ואף אחד לא ענה לי.‬
‫רק אמרו לי, "את לא יכולה לדבר איתם".‬
‫אז באמת לא היה לי מושג.‬
‫- ארבעה ימים במשמורת המדינה‬ ‫17 באוקטובר 2016 -‬
‫בשלב מסוים סוף סוף הרשו לי לבקר את מיה.‬
‫אבל נדרשתי לציית להרבה כללים.‬
‫לא הרשו לי לשאול איך היא מרגישה,‬ ‫לשאול על הטיפול שלה.‬
‫לא יכולתי לומר לה מתי היא תחזור הביתה.‬
‫לא יכולתי לומר לה הרבה על אימא.‬
‫הביקור היה קצר מאוד,‬
‫וזה היה קשה מאוד,‬
‫כי ראיתי שהמצב שלה הולך ומידרדר.‬
‫- היומן של ג'ק -‬
‫מיה אמרה לי שכואב לה‬
‫המצב הולך ומחמיר.‬
‫הרגליים שלה הסתובבו עוד יותר פנימה.‬
‫היו לה יותר נגעי עור.‬
‫ראיתי אותה הולכת ונחלשת,‬
‫וזה הדבר שהכי תסכל אותי.‬
‫אז כשחזרתי הביתה מהביקור אצל מיה,‬
‫ביאטה רצתה לדעת מה שלום הבת שלה.‬
‫היא רצתה לדעת אם מבצעים הליכים רפואיים,‬ ‫אם נותנים לה תרופות וכולי.‬
‫ולא יכולתי להגיד כלום.‬
‫את יודעת, לא יכולתי…‬
‫אם אתחיל לעשות את זה,‬
‫אאבד את הזכות לבקר את הבת שלי,‬
‫והבת שלנו צריכה שמישהו יבקר אותה.‬
‫אז לא אמרתי כלום.‬
‫קייל, הייתה לך הזדמנות לבקר את אחותך‬ ‫בבית החולים לילדים ג'ונס הופקינס‬
‫בזמן שהיא הייתה מאושפזת שם?‬ ‫-כן.‬
‫מה הרושם שקיבלת‬ ‫כשביקרת את אחותך בבית החולים?‬
‫קיבלתי את הרושם שהיא לא רוצה להיות שם.‬
‫היה לי קשה להיות בלי ההורים שלי,‬
‫והיה לי קשה לבטוח באנשים שבכלל לא הכרתי.‬
‫הם אפילו אמרו שהכול בראש של מיה.‬
‫הילדה חולה.‬
‫היא מנסה להסביר מה הבעיה,‬
‫ואף אחד לא מקשיב.‬
‫זה לא בסדר. אני מכיר את הבת שלי.‬
‫רופאה:‬ ‫לעדכונך, ביקרתי את מיה.‬
‫ראיתי אותה מתניידת בכיסא הגלגלים‬ ‫באמצעות כפות הרגליים.‬
‫סאלי סמית: למרבה המזל, ילדה בת עשר‬ ‫לא מסוגלת להעמיד פנים 24 שעות ביממה.‬
‫היא אפילו לא יודעת‬ ‫אם היא עושה טעויות "פסיכולוגיות".‬
‫אבוא לצלם את "הנזק" ברגליים שלה‬ ‫לבית המשפט ביום שלישי.‬
‫לדעתך חל שיפור במצבה מרגע שהיא אושפזה‬
‫בביה"ח לילדים ג'ונס הופקינס?‬ ‫-כן.‬
‫היא עלתה במשקל.‬
‫היא נגמלה מתרופות רבות.‬
‫היא כבר לא סבלה מכאבי בטן.‬
‫אחרי שהגעת לבית החולים לילדים,‬
‫האם חל שיפור בכאבים שלך?‬
‫התנגדות לניסוח.‬ ‫-לא.‬
‫לא ממש.‬
‫כאב לי כל הזמן.‬
‫וכשיש לך CRPS,‬
‫בלי טיפול הולם,‬ ‫כלומר, בלי תרופות ובלי טיפולי פיזיותרפיה,‬
‫וגם בלי מערכת תמיכה,‬ ‫כי זה בהחלט חלק מהעניין,‬
‫כמעט בלתי אפשרי שהמצב שלך ישתפר.‬
‫אז למרות שרופאים נכנסו לחדר שלי בלי הרף,‬
‫מעולם לא הקשיבו לי. התעלמו ממני.‬
‫חמש דקות או שתי דקות, זה הכול.‬
‫זו לא הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שראיתי דבר כזה קורה.‬
‫אחרי כמה ימים בבית החולים,‬ ‫סירבו לתת לה קטמין.‬
‫ובלי טיפול בקטמין במינון גבוה,‬
‫היא איבדה כמעט לחלוטין‬ ‫את היכולת להזיז את הרגליים.‬
‫ואז נוצרים קרישי דם‬ ‫שעלולים להתנתק ולהיסחף לריאות,‬
‫וזה עלול להיות קטלני.‬
‫והרגשתי שחשוב‬
‫שביאטה תבין את חומרת המצב.‬
‫אז הזהרתי אותה שיש סבירות רפואית גבוהה‬
‫שמיה תמות מוות איטי וכואב.‬
‫אני צופה שהתוצאה תהיה כאב ממושך וקשה מנשוא‬
‫שיוביל לבסוף למותה של בתך.‬
‫היי, ביאטה?‬ ‫-כן, זאת ביאטה.‬
‫בסדר, מיה על הקו.‬
‫בסדר. אני רק רוצה לעבור שוב על הכללים,‬ ‫כדי שלא אגיד משהו שאסור לי לומר.‬
‫בגדול, אל תדברי על התיק.‬
‫את יכולה לשאול על סדר היום שלה,‬ ‫לשאול מה שלומה ו… את יודעת.‬
‫בסדר.‬
‫אתן יכולות לדבר עכשיו.‬
‫היי, מיה. מה שלומך, מתוקה?‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, מה שלום קרן השמש שלי היום?‬
‫אני ממש מתגעגעת אלייך, אימא.‬
‫ואני אלייך, מתוקה. ואני אלייך.‬
‫אני מתגעגעת אלייך נורא.‬ ‫אנחנו פשוט צריכות להתאזר בסבלנות, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫איך ישנת אתמול בלילה?‬
‫נרדמתי רק ב-02:00.‬
‫ואו. לא הצלחת להירדם?‬
‫לא.‬
‫את לבד בחדר שלך, או שקאתי יושבת איתך?‬
‫גברת קאתי יושבת איתי.‬
‫אחת העובדות הסוציאליות‬ ‫בבית החולים לילדים ג'ונס הופקינס‬
‫הופקדה על הטיפול בבת שלי.‬
‫אנא צייני את שמך לפרוטוקול.‬ ‫-קתרין ר' בידי.‬
‫משהו בה היה חשוד,‬
‫אז חיפשנו את השם שלה בגוגל.‬
‫התוצאה הראשונה הייתה‬ ‫דיווח על המעצר שלה בגין התעללות בילדים.‬
‫ביאטה מואשמת בהתעללות בילדים‬ ‫על לא עוול בכפה,‬
‫והיא יודעת שהאישה הזאת‬ ‫נמצאת בצד השני של הקו,‬
‫והיא לא יכולה לעשות כלום‬ ‫כדי להגן על הבת שלה.‬
‫רק עכשיו התעוררת?‬
‫כן.‬
‫מי איתך היום?‬
‫קאתי.‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת, היא מפריעה מאוד,‬ ‫כי אני שומעת אותה מדברת ברקע.‬
‫אימא?‬ ‫-כן?‬
‫את צריכה להחליף נושא.‬
‫אני אחליף נושא. אני רק אומרת לך‬ ‫שזה הזמן שלי עם הבת שלי.‬
‫אימא, בבקשה תחליפי נושא.‬
‫לאחר מכן גיליתי שהאישומים בוטלו.‬
‫אבל זה הדאיג מאוד את ביאטה.‬
‫קאתי בידי אמרה לי‬ ‫שישלחו אותי למשפחת אומנה.‬
‫היא אמרה לי שאימא שלי‬ ‫מאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי.‬
‫היא אמרה לי שבסוף היא תאמץ אותי.‬
‫אי פעם הושבת את מיה על הברכיים שלך?‬
‫כן.‬
‫חיבקת את מיה?‬
‫אני חושבת שמתפקידנו לספק נחמה לילדים,‬ ‫אז זו כנראה הסיבה שהושבתי אותה על הברכיים.‬
‫אני בטוחה שחיבקתי אותה.‬
‫לדעתך מיה חיבבה אותך?‬
‫התנגדות לניסוח.‬
‫כן, ו…‬
‫לדעתי מיה גם כעסה מאוד לפעמים,‬
‫כי אני ייצגתי מבחינתה את בית החולים,‬
‫גם אני וגם הרופאים.‬
‫את זוכרת שהסבירו לך למה רוצים לצלם אותך?‬
‫כן. קאתי בידי באה למיטה שלי‬
‫ואמרה, "אם את רוצה ללכת לדיון בביהמ"ש,‬ ‫אני חייבת לעשות את זה".‬
‫ההחלטה לצלם את מיה‬ ‫התקבלה במחלקת ניהול סיכונים?‬
‫כן.‬
‫היא הפשיטה אותי.‬
‫היא הייתה בחזיית ספורט ובמכנסיים קצרים.‬
‫ריתקה אותי למקום. צילמה אותי.‬
‫צילמנו את הזרועות שלה,‬ ‫את הרגליים שלה, את הפנים שלה ואת הבטן שלה.‬
‫צרחתי, בכיתי. צעקתי, "לא!"‬
‫היא לא רצתה שתצלמו אותה ככה, נכון?‬
‫נכון.‬
‫הייתי ברורה לחלוטין.‬
‫אבל צילמתם אותה בכל מקרה.‬
‫למרבה הצער, כן.‬
‫אילו צעדים נקטתם כדי ליצור קשר עם ההורים‬
‫ולבקש את רשותם לצלם ככה את הבת שלהם?‬
‫לא יצרנו קשר עם ההורים.‬
‫פספסתי את ליל כל הקדושים,‬ ‫את חג ההודיה, את יום ההולדת שלי.‬
‫כל מה שרציתי‬ ‫היה לחזור הביתה ולראות את אימא שלי.‬
‫- 47 ימים במשמורת המדינה‬ ‫29 בנובמבר 2016 -‬
‫היי, מיה. מה שלומך, מתוקה?‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫את לא מרגישה טוב?‬
‫הכול קשה לי.‬
‫אני בוכה הרבה.‬
‫אז הטרמדול לא עוזר לך?‬
‫לא. בכלל לא.‬
‫את מקבלת משככי כאבים אחרים?‬ ‫-לא, כלום.‬
‫אני מצטערת מאוד, מתוקה.‬
‫אני רוצה להיות איתך,‬ ‫ללטף לך את הגב ולחבק אותך.‬
‫כן, גם אני רוצה.‬
‫קיבלת את המכתב שכתבתי לך?‬
‫גברת קאתי נתנה לך אותו?‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬ ‫-גברת קאתי לא קיבלה שום מכתב ממך.‬
‫טוב, שלחתי אותו לשרלוט.‬
‫תצטרכי לדבר על זה עם שרלוט.‬
‫בסדר.‬
‫הצלחת לדבר עם עורך הדין שלך?‬
‫כן. הוא יבוא היום.‬
‫יופי. אני רק רוצה לוודא‬ ‫שאת יכולה לדבר איתו.‬
‫כן, אבל לא בטלפון,‬ ‫כי אני לא יכולה להתקשר לאנשים מחוץ לביה"ח.‬
‫למה את לא יכולה להתקשר לאנשים מחוץ לביה"ח?‬
‫את לא בכלא ואת לא במחנה נאצי.‬
‫אימא.‬ ‫-כן.‬
‫היא רק צריכה לשאול את האחות‬ ‫איך עושים את זה. זה הכול.‬
‫בסדר.‬
‫איך היה חג ההודיה שלך?‬
‫לא ממש טוב.‬
‫אני יודעת.‬
‫זה היה חג ההודיה הכי גרוע שלי.‬
‫אני לא מבינה למה זה קרה, את יודעת?‬
‫כן. זה קשה מאוד. זה מסובך מאוד.‬
‫כלומר, לא עשינו שום דבר רע,‬ ‫אבל אנחנו סובלים עכשיו.‬
‫אני יודעת. אני מצטערת מאוד, מתוקה.‬
‫מצטערת מאוד. פשוט תהיי חזקה, בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני מתפללת למענך כל יום.‬
‫ואני למענך.‬
‫אז תהיי חזקה.‬
‫אני מנסה.‬
‫בסדר.‬
‫אימא? הגיע הזמן להיפרד.‬
‫אני צריכה לטפל במשהו אחר כרגע.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, מיה.‬ ‫-אני אוהבת אותך, אימא.‬
‫אני אוהבת אותך. ביי.‬ ‫-ביי, אימא.‬
‫אני לא יודע אם זה קרה‬ ‫כי היא שאלה את מיה על הטיפולים שלה‬
‫ועל התרופות שהיא מקבלת,‬
‫או כי היא הזכירה דברים‬ ‫שאסור לה לדבר עליהם עם הבת שלה,‬
‫אבל למרבה הצער, קאתי בידי האשימה את ביאטה‬
‫בהתנהגות בלתי הולמת בזמן שיחת הטלפון ההיא.‬
‫והיא ניסתה לשלול את הזכויות של ביאטה.‬
‫ביאטה הייתה חזקה מאוד,‬ ‫אבל זה פשוט שבר אותה.‬
‫אני לא יכולה לחיות ככה יותר.‬
‫הם מפלצתיים ומרושעים,‬ ‫והם משמידים כל חלקה טובה בי.‬
‫ביאטה קוולסקי, אחות מוסמכת, אחות אקדמית,‬ ‫אחות מרדימה, אחות סיעודית‬
‫מר קוולסקי, האם ידעת‬ ‫ששוקלים לפתוח בחקירה פלילית נגד אשתך‬
‫במשרד השריף של מחוז סרסוטה?‬
‫מעולם לא שמעתי ששוקלים לפתוח בחקירה.‬
‫אני מאמין שנפגשת עם הבלשית גרהם‬ ‫ומסרת לה הצהרה מוקלטת.‬
‫אני צודק?‬
‫כן, נפגשתי איתה,‬ ‫אבל לא ידעתי שמקליטים אותי.‬
‫לא נתתי את הסכמתי להקלטה.‬
‫אמרת לו שאת בלשית‬ ‫שחוקרת התעללות בילדים, נכון?‬
‫אני מניחה שהראיתי לו את התג שלי‬ ‫והזדהיתי בפניו כשוטרת, כן.‬
‫שאלתי אם נוכל לדבר,‬
‫וישבנו וניהלנו שיחה נעימה.‬
‫- הקלטת התשאול של סגן גרהם -‬
‫תוכלי לספר לי קצת על היחסים שלך ושל אשתך?‬
‫את יודעת, כמו בכל נישואים,‬ ‫יש עליות ומורדות.‬
‫ומן הסתם, יש לפעמים חילוקי דעות, את יודעת?‬
‫יש ביניכם חילוקי דעות לגבי הטיפול של מיה?‬
‫לא, ואני מכיר את אשתי. היא…‬
‫היא תישאר ערה עד שלוש בבוקר‬ ‫כדי לערוך מחקר או מה שלא יהיה.‬
‫אני מקשיב למה שהיא אומרת‬ ‫ולמה שהרופאים אומרים.‬
‫בראש ובראשונה, אני מקשיב לרופאים.‬
‫מיה מנסה לקבל תשומת לב מאימא שלה?‬ ‫מנסה לשמח את אימא שלה?‬
‫"אימא רוצה שאהיה חולה,‬ ‫אז אהיה חולה כדי שאימא תשמח"?‬
‫אלוהים, אני מקווה שלא.‬
‫אסור לחשוב שאהבה וחיבה ודאגה‬ ‫שוללים את האפשרות של התעללות,‬
‫כי הם יכולים להתקיים במקביל.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מסכים איתה בהרבה נושאים,‬
‫אבל אני יכול לומר לך שהיא לעולם לא‬ ‫תפגע בילדים שלה בכוונה תחילה.‬
‫אני בטוח בזה לחלוטין.‬
‫אתה אוהב את אשתך?‬ ‫-אני אוהב אותה, כן.‬
‫אני פשוט…‬
‫היא שתלטנית מטבעה,‬
‫וזה מחמיר עכשיו.‬
‫את יודעת, היא לא רוצה לשתף פעולה.‬
‫זה מקרה מסובך.‬ ‫-ברור.‬
‫ולדעתי סביר מאוד‬ ‫שישקלו לפתוח בהליכים פליליים.‬
‫לכן אני שואלת אותך,‬
‫אתה מגן עליה, או שותף למעשים שלה?‬
‫אני מגן על הילדים שלי.‬
‫הילדים שלך באמת בעדיפות ראשונה?‬
‫אני נשבע בחיים שלי, בחיים של הילדים שלי.‬
‫לא אכפת לי. אכניס אותך ואת אשתך לכלא מחר‬
‫אם זה יעזור למיה.‬ ‫-אם עשיתי משהו רע, תכניסי אותי לכלא.‬
‫בהחלט.‬ ‫-כן, אני מקבל את זה.‬
‫יש לי שאלה. נניח שמיה תשתחרר מחר מביה"ח,‬
‫האם תציית לפסיקת ביהמ"ש‬ ‫אם יוחלט לאסור על קשר בין הילדה ואימה?‬
‫כן.‬
‫אין שאלה בכלל.‬
‫אז הם רצו שג'ק יעיד נגד ביאטה?‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫זה היה מקל עליהם את הזכייה בתיק.‬
‫הוא אמר שהוא יבחר את ילדיו על פני אשתו.‬
‫זה מה שהוא אמור להגיד.‬
‫אם תגיד משהו אחר, ישתמשו בזה נגדך.‬
‫זו התשובה הנכונה היחידה.‬
‫הלכתי הביתה. סיפרתי לביאטה מה קרה.‬
‫כן. "מה אמרת? למה עשית את זה? למה…"‬
‫אמרתי לה שאין לי מה להסתיר.‬
‫אמרתי לה מפורשות‬ ‫שהם מנסים לטפול עליה את האשמה,‬
‫וזה יצר הרבה מתח בבית.‬
‫אני בטוח שהיא הרגישה נבגדת מאוד.‬
‫- 63 ימים במשמורת המדינה‬ ‫15 בדצמבר 2016 -‬
‫גברת בידי, אמרת לנו קודם‬ ‫שלדעתך מיה שמחה ושגשגה‬
‫כשהייתה בטיפולך ובטיפול בית החולים.‬
‫כן.‬
‫מיה הזיזה את רגליה ואת ידיה ללא כאב.‬
‫היא יצאה מהחדר וירדה לנגן בפסנתר,‬
‫ולעיתים קרובות‬ ‫התניידה באופן עצמאי בבית החולים.‬
‫אז ראינו שמצבה משתפר.‬
‫יש לך תגובה לזה?‬
‫RSD היא מחלה,‬
‫ובכל יום היא מתבטאת בצורה קצת שונה.‬
‫יש ימים‬ ‫שבהם אני יכולה לעשות דברים מסוימים,‬
‫ויש ימים שבהם אני לא יכולה לעשות אותם.‬
‫אז כל יום נראה שונה.‬
‫אז, כן, הם טועים.‬
‫כשאנחנו מדברים על כאב‬ ‫ועל ילדים שסובלים מכאבים,‬
‫מיה מעולם לא הפגינה חלק מהתסמינים‬
‫שאנחנו רואים‬ ‫ילדים אחרים מפגינים כשכואב להם.‬
‫כבודו היקר. באהבה, מיה.‬
‫שלום, זאת מיה, ורציתי לכתוב לך מכתב.‬
‫קודם כול, אני רוצה להודות לך‬ ‫על הזמן שהשקעת בעבודה על התיק הזה,‬
‫ואני יודעת שאתה יודע שאני רוצה ללכת הביתה.‬
‫אני מרגישה נורא בימים האחרונים.‬
‫המצב שלי נהיה יותר ויותר גרוע.‬
‫כל מה שאני רוצה לחג המולד‬ ‫זה לחזור למשפחה שלי.‬
‫אני בוכה כל יום, וזה מעציב אותי.‬
‫מעולם לא זכיתי להיפרד מאימא שלי.‬
‫אני מתפללת כל יום שאוכל לחזור הביתה.‬
‫באמצע דצמבר 2016,‬
‫נקבע שימוע, דיון בסטטוס התיק.‬
‫ערכנו ללא הרף דיונים בסטטוס התיק,‬
‫ובדיון הזה‬ ‫הצטרפה לצוות שלנו וריניה ואן נס.‬
‫הילדה הזאת קיבלה אבחנה של CRPS,‬
‫והוריה מטפלים בה בהתאם לאבחנה הזאת.‬
‫ובאופן חוקתי,‬
‫להורים האלה יש זכות‬ ‫לטפל בבת שלהם כראות עיניהם.‬
‫אלא אם כן הם…‬
‫רק רגע. הרופא אמר‬ ‫ש-CRPS היא אחת האבחנות האפשריות.‬
‫ד"ר סמית עדיין טוענת שמדובר במשהו אחר.‬
‫זה היה מאבק כוחות עצום.‬
‫אבל לא משנה מה עשינו,‬
‫בית המשפט צידד שוב ושוב‬
‫בצוות בית החולים ובד"ר סאלי סמית.‬
‫לבית המשפט הזה ולאנשים האלה אין זכות לקבוע‬ ‫מהי האבחנה הנכונה או מהו הטיפול הנכון.‬
‫רק להורים שלה.‬
‫זו לא ההחלטה שלנו.‬
‫אנחנו לא אמורים‬ ‫לנהל את הדיון הזה, כבוד השופט.‬
‫גברת ואן נס, תירגעי.‬
‫בסדר. אפשר לשאול משהו?‬ ‫-בטח.‬
‫יש סיכוי שהיא תוכל לראות‬ ‫את אימא שלה רק לרגע, לחבק את אימא שלה?‬
‫חוששני שלא.‬
‫לא היום.‬
‫מעולם לא הבנתי‬
‫מדוע לא הרשו לה לחבק את הבת שלה.‬
‫ואני יכולה להגיד לך‬ ‫שכשיצאנו מבית המשפט באותו יום,‬
‫ביאטה הייתה שבורה.‬
‫שבורה.‬
‫והדבר היחיד שאני יודעת עד היום‬
‫הוא שאיש מאיתנו‬ ‫לא יכול להחזיר את החיבוק הזה עכשיו.‬
‫החיבוק הזה נעלם.‬
‫לדעתך אם היא הייתה מחבקת אותה,‬ ‫זה היה נגמר אחרת?‬
‫כן.‬
‫- 87 ימים במשמורת המדינה‬ ‫שמונה בינואר 2017 -‬
‫באותו יום היינו אמורים ללכת‬ ‫למסיבת יום הולדת אצל השכנים,‬
‫מסיבה לילדים.‬
‫היא אמרה, "אני רק אעטוף את המתנה.‬
‫"אני לא באה למסיבה.‬
‫"אני הולכת לישון. יש לי מיגרנה."‬
‫קייל ואני הלכנו למסיבה.‬
‫וכשחזרנו הביתה,‬
‫דלת חדר השינה שלה הייתה סגורה.‬
‫חשבנו שהיא ישנה.‬
‫אז החלטנו לשבת ולצפות בטלוויזיה.‬
‫מאוחר יותר באותו לילה,‬
‫מישהו דפק על הדלת.‬
‫זה היה אחיה פיטר.‬
‫אז פיטר הסתובב בבית.‬
‫הוא נכנס לחנייה.‬
‫שמעתי צרחה…‬
‫שלעולם לא אשכח.‬
‫הוא צעק את השם שלי בפולנית.‬
‫יאצק.‬
‫הוא צעק את השם שלי בקולי קולות, וידעתי.‬
‫מוקד חירום. תגיד לי בדיוק מה קרה.‬
‫היא תלתה את עצמה בחנייה.‬
‫אימא!‬
‫לא…‬ ‫-תישאר על הקו.‬
‫בת כמה היא?‬
‫ארבעים ושתיים.‬
‫אלוהים.‬
‫אימא!‬ ‫-לא, אל תיכנס לשם.‬
‫אני שולחת מישהו שיעזור לך.‬ ‫בבקשה, תשאיר הכול בדיוק כפי שמצאת אותו.‬
‫בסדר. בבקשה, תשלחי לכאן מישהו.‬
‫הם כבר יצאו לדרך.‬
‫היו סימנים כלשהם‬ ‫שאשתך מתכוונת לעשות דבר כזה?‬
‫לא, אבל הבת שלי חולה, וזה מה שהתחיל הכול.‬
‫ההתמודדות עם המחלה הייתה נוראית.‬
‫זו עורכת הדין שלי. אפשר לענות?‬ ‫-בטח.‬
‫היי, דברה.‬ ‫-אלוהים!‬
‫אני כל כך מצטערת.‬ ‫-דברה, אני כל כך מזועזע.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני מרגישה רע כל כך.‬ ‫השופט היה כל כך קר לב.‬
‫אני יודע שזו הסיבה.‬
‫אני יודע שזה קרה כי הוא סירב לבקשה שלה.‬
‫זה הרג אותה.‬
‫היא דיברה רק על זה כל הדרך הביתה.‬
‫אני לא יודע איך אספר למיה אחר כך.‬
‫כי אני לא יכול לבוא אליה,‬ ‫לספר לה ואז לעזוב.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, דב. ביי.‬
‫אני זוכרת את שיחת הטלפון‬ ‫שבה ג'ק אמר לי שאשתו שמה קץ לחייה.‬
‫הייתי הרוסה.‬
‫לא האמנתי שזה קרה.‬
‫- מאת: ביאטה קוולסקי‬ ‫נושא: מכתב לשופט לי א' הייוורת' -‬
‫אבל אני חושבת שהמכתב‬ ‫שביאטה השאירה לשופט הייוורת'‬
‫מבהיר היטב‬
‫שהיא רצתה שהבת שלה תשתחרר מבית החולים.‬
‫היא הייתה מודאגת מאוד מהטיפול שכופים עליה.‬
‫אני מקווה שתקבל אחריות‬ ‫על ההידרדרות במצבה הגופני של בתי,‬
‫שתוביל להחמרת המחלה שלה‬ ‫ולבסוף למוות איטי וכואב.‬
‫היא רצתה לוודא שהבת שלה תצא משם.‬
‫והיא לא ראתה שום מוצא אחר.‬
‫בבקשה תדאגו למיה‬ ‫ותגידו לה כל יום כמה אני אוהבת אותה.‬
‫בבקשה תגידו לקייל שאני אוהבת אותו מאוד‬
‫ושאני מאחלת לו עתיד נהדר‬ ‫כגבר טוב, חזק וקרוב לאל.‬
‫אני מצטערת, אבל איני יכולה לשאת עוד‬ ‫את הכאב של הריחוק ממיה‬
‫ואת היחס אליי כאל פושעת.‬
‫איני יכולה לראות את הבת שלי סובלת מכאבים.‬
‫עברו שלושה חודשים מאז שמיה הייתה בבית!‬ ‫אני אוהבת את כולכם. ביאטה.‬
‫- הדוא"ל של ביאטה למשפחתה‬ ‫נמצא לאחר מותה -‬
‫רופא מספר אחת:‬ ‫שמעתי שאימא של ילדת הקטמין התאבדה אתמול‬
‫לצערי, התחזית שלי הייתה נכונה.‬
‫רופא מספר שתיים:‬ ‫אלוהים… זה נורא.‬
‫אני יודע שעשינו את הדבר הנכון,‬ ‫אבל זה ממש מזעזע. אני מרגיש רע.‬
‫רופא מספר אחת:‬ ‫הייתה לי עוד אימא שעשתה את אותו הדבר.‬
‫אין ספק שעשינו את הדבר הנכון עבור הילדה.‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, מיה.‬
‫מה שלום קרן השמש שלי היום?‬
‫אני ממש מתגעגעת אלייך, אימא.‬
‫ואני אלייך.‬
‫אני מתגעגעת אלייך בכל שנייה ביום.‬
‫אני מתגעגעת לבילוי איתך‬ ‫כשאת חוזרת מהעבודה.‬
‫לחיבוקים ולהתכרבלויות.‬
‫אני מתגעגעת לשחייה בבריכה איתך.‬
‫אני מתגעגעת להכול.‬
‫פשוט תעצמי עיניים ותעמידי פנים שאני איתך.‬
‫אני יודעת שזה לא אותו הדבר,‬ ‫אבל תהיי חזקה ואל תאבדי תקווה.‬
‫כואב לי. אני רוצה לחזור הביתה.‬
‫אני אעשה הכול. אני מבטיחה לך.‬
‫זמן קצר לאחר מותה של ביאטה,‬
‫הרשו לי לקחת את מיה‬
‫לבדיקה אצל רופא מומחה ברוד איילנד.‬
‫ד"ר צ'ופרה.‬
‫הוא בדק אותה,‬
‫והבדיקה אישרה שהיא אכן סובלת מ-CRPS.‬
‫והוא שלח את הדוח שלו לבית המשפט.‬
‫זמן קצר לאחר מכן מיה שוחררה לחזקתי.‬
‫- כעבור 92 ימים במשמורת המדינה‬ ‫13 בינואר 2017 -‬
‫מיה, אנחנו כל כך מתרגשים לראות אותך.‬ ‫אנחנו אסירי תודה שחזרת הביתה.‬
‫את רוצה שנתפלל יחד?‬
‫כן.‬
‫אדוננו ישו, אני לוקחת את דמך הקדוש‬
‫וזורה אותו על מיה ועל המשפחה שלי.‬
‫אני מפקידה את המשפחה שלי בידיך.‬
‫בבקשה תשגיח על הכול, ובבקשה תדאג למיה.‬
‫אמן.‬
‫- כעבור ארבע שנים‬ ‫15 בדצמבר 2020 -‬
‫אימא שלי הייתה טובת לב.‬
‫היא הייתה אכפתית, נאמנה, אינטליגנטית.‬
‫קשה לבחור שמות תואר,‬
‫כי, בכנות, כשאני חושבת על אימא שלי,‬
‫אני לא יכולה לתאר אותה בכמה מילים בודדות.‬
‫אחרי שהוחזקתי בשבי במשך שלושה חודשים,‬
‫סוף סוף אמרו לי‬ ‫שאוכל לחזור לחיים נורמליים.‬
‫היה כל כך נהדר לשמוע את זה.‬
‫הרגשתי שכל התפילות שלי נענו,‬
‫שכל התפילות של המשפחה שלי נענו.‬
‫אבל איבדתי את אחד האנשים החשובים בחיי.‬
‫אפילו לא זכיתי להיפרד ממנה.‬
‫כן, זה היה הדבר הכי גרוע.‬
‫חשבתי בתמימותי שאוכל לראות אותה שוב,‬
‫גם אם זה ייקח שנה שלמה.‬
‫וכשאמרו לי שזה לעולם לא יקרה…‬
‫בואי נעשה הפסקה עכשיו, בסדר?‬
‫אני אביא לך מים, בסדר?‬
‫אחרי שמיה שוחררה מביה"ח ב-2017,‬
‫היינו צריכים לציית‬ ‫להוראות מסוימות מבית המשפט.‬
‫נאסר עליה לקבל טיפול בקטמין,‬
‫אז נאלצנו להתקדם לאט.‬
‫אחרי יותר משנה של פיזיותרפיה,‬
‫היא עברה מכיסא גלגלים לקביים.‬
‫ואחרי שנה נוספת, היא הלכה ללא עזרים.‬
‫אבל היא עדיין סבלה מכאבים.‬
‫כאבים חזקים.‬
‫והמחלה עלולה להתפרץ שוב בכל רגע.‬
‫אז מיה יכולה ללכת עכשיו.‬
‫כן, מיה יכולה ללכת עכשיו.‬
‫עדיין יש לה כמה ליקויים בגפיים התחתונות.‬
‫תעמדי. כל הכבוד.‬
‫היא התקדמה בצורה מרשימה מאוד,‬
‫אבל יש לה CRPS,‬
‫והיא תצטרך להמשיך לחיות עם האבחנה הזאת.‬
‫אנחנו מנסים לעשות כל מה שאפשר.‬
‫אבל החיים של הילדים השתנו לנצח.‬
‫קשה מאוד להבין מה עבר בראש של ביאטה.‬
‫למה היא חשבה שזו הדרך היחידה‬ ‫להוציא את הבת שלה מביה"ח.‬
‫אני מתגעגע אליה מאוד.‬
‫אבל…‬
‫יש בי כעס מדי פעם.‬
‫קשה מאוד למלא את שני התפקידים.‬
‫ולא משנה כמה אנסה,‬ ‫לעולם לא אוכל להחליף את אימא שלהם.‬
‫משהו טוב חייב לצאת מכל הכאב הזה.‬
‫אני עיתונאית כבר יותר מחמש שנים,‬
‫ומן הסתם, לא מגיעים לאמת‬
‫אם מקבלים את הדברים כפשוטם‬ ‫ולא חוקרים ושואלים שאלות.‬
‫וזה נראה כמו נושא שצריך לחקור.‬
‫ב -2019 סיקרתי‬ ‫את השירות להגנת הילד בסרסוטה‬
‫ונתקלתי בתיק של משפחת קוולסקי.‬
‫זה היה כל כך טרגי, כל כך מורכב.‬
‫וכשגיליתי שביאטה קוולסקי שמה קץ לחייה,‬
‫הזדעזעתי עמוקות.‬
‫ידעתי שאני חייבת לכתוב על המקרה הזה‬ ‫וידעתי שאני חייבת לדייק בפרטים.‬
‫אז התחלתי לחקור.‬
‫במסגרת החקירה שלי‬ ‫ראיינתי את בני משפחת קוולסקי.‬
‫ראיינתי גם את ד"ר סאלי סמית בטלפון‬ ‫כדי לשמוע את הצד שלה בסיפור,‬
‫וד"ר סמית התעקשה בתקיפות‬ ‫שהיא לא עשתה שום דבר רע.‬
‫אבל גיליתי שחוות הדעת של ד"ר סמית‬
‫הייתה מנוגדת לחוות דעתם‬ ‫של הרבה רופאים אחרים, ובהם הרופאים של מיה,‬
‫ד"ר קירקפטריק וד"ר האנה.‬
‫בינואר 2019 פרסמתי את הכתבה שלי‬ ‫על משפחת קוולסקי,‬
‫והנחתי שעכשיו אעבור לדבר הבא.‬
‫אבל אז התחלתי לקבל שיחות טלפון,‬ ‫התחלתי לקבל הודעות דוא"ל,‬
‫והבנתי שזה הרבה יותר גדול‬ ‫מהסיפור האישי של משפחת קוולסקי.‬
‫מצלמים. "בבקשה תדאגו למיה"…‬
‫ריאיון עם אשלי, טייק שני.‬ ‫-"בבקשה תדאגו למיה"…‬
‫ויוויאנה, טייק ראשון.‬
‫כשקראתי את הכתבה ב"סרסוטה הרלד טריביון",‬
‫הבנתי שזה הרבה יותר גדול משחשבנו.‬
‫ביי.‬
‫ההבנה שיש כל כך הרבה‬ ‫אנשים אחרים שעוברים את זה…‬
‫לא האמנתי. פשוט לא האמנתי.‬
‫יש לו התקף.‬ ‫העיניים שלו מתגלגלות לאחור. הוא רועד.‬
‫הוא לא נושם. בקושי יש לו דופק.‬
‫היא התחילה להקיא.‬
‫ואז הופיעו לה חבלות קטנות בעור.‬
‫הבהלתי אותה לבית החולים.‬
‫הזעקנו אמבולנס.‬ ‫-אמבולנס.‬
‫הזעקנו מייד אמבולנס.‬ ‫עשינו מה שמלמדים אותך לעשות.‬
‫אני יושבת ליד השולחן שלי‬ ‫ומתחילה לשמוע מעוד ועוד משפחות.‬
‫אנשים שהלכו לרופא‬ ‫כי הילד שלהם היה צריך עזרה,‬
‫ואז הפכו לקורבנות של המערכת.‬
‫הם מוצאים צלעות שבורות.‬ ‫הם מוצאים דימום מוחי.‬
‫הם מצאו דימום מוחי ישן וחדש.‬
‫ואמרתי, "מה זאת אומרת?‬ ‫כלומר, זה מה שיש לה.‬
‫"הבאתי אותה הנה בגלל החבלות."‬
‫ואז פגשתי את סאלי סמית.‬
‫הם נסערים. הם נואשים.‬
‫ולכולם היה דבר אחד במשותף:‬
‫ד"ר סאלי סמית‬ ‫ובית החולים לילדים ג'ונס הופקינס.‬
‫היא ראתה אותנו פחות מעשר דקות,‬
‫ואז בעלי נעצר על התעללות חמורה בילדים.‬
‫נעצרנו ונשלחנו לכלא,‬ ‫והילדים שלי הועברו למערכת האומנה.‬
‫המשפחות האלה הגיעו לבית החולים‬ ‫במטרה לעזור לילד או לילדה שלהם,‬
‫וחלק מהאנשים האלה יצאו באזיקים.‬
‫הייתי אחראית באופן כמעט בלבדי‬ ‫להערכות מצב הילדים שאושפזו‬
‫בבית חולים לילדים ג'ונס הופקינס‬ ‫ב-30 השנים האחרונות.‬
‫אני מאוד מיושבת בדעתי,‬ ‫ובאופן כללי אכפתית וטובת לב,‬
‫ואני לא שמה לי למטרה להרוס משפחות.‬
‫בבית החולים…‬
‫האופן שבו דיברו על אימא שלי…‬
‫זה היה די דפוק.‬
‫רופאה: לעדכונך, הצלחנו להעביר אותה‬ ‫לחדר הווידאו אתמול בלילה.‬
‫היא יושבת במיטה עם מחשב נייד על הברכיים.‬
‫סאלי סמית:‬ ‫ייתכן שנצטרך לפקח על הפעילות שלה ברשת.‬
‫אני לא סומכת על אימא שלה…‬
‫הם ניסו לשכנע אותי‬ ‫שאימא שלי עושה לי דברים.‬
‫שהיא ממציאה את המחלה שלי.‬
‫זה קשקוש מוחלט.‬
‫אני מבינה את זה עכשיו.‬
‫בהתחלה בהחלט הייתי מבולבלת,‬
‫והבלבול הזה הפך לכעס.‬
‫הייתי הלכה למעשה אסירה בבית החולים,‬
‫רחוקה מהמשפחה שלי,‬ ‫מהחברים שלי, מבית הספר שלי,‬
‫ומהאנשים שאהבתי.‬
‫זה היה מתסכל מאוד.‬
‫אבל שמרתי הכול בפנים.‬
‫כי שני ההורים שלי‬ ‫חינכו אותי לנהוג תמיד באדיבות ובכבוד,‬
‫וזה מה שעשיתי.‬
‫את יודעת מה?‬
‫ניסינו לשתף פעולה.‬
‫אבל כדי שמשהו ישתנה, אי אפשר להמשיך לשתוק.‬
‫ומחובתנו לוודא שהרופאים בג'ונס הופקינס‬ ‫יישאו באחריות למעשיהם.‬
‫אנחנו רוצים צדק לאימא.‬
‫אני רוצה שתדעי שאני מקליטה את השיחה הזאת.‬
‫זה בסדר מבחינתך?‬
‫זה בסדר.‬
‫יש בדיקה שהיו אמורים לבצע,‬
‫ורציתי לדעת אם זה קרה.‬
‫כן, אני לא רואה הנחיה לביצוע בדיקה.‬
‫בסדר. הראשונה הייתה נומנדה,‬
‫והשנייה הייתה…‬
‫אני יודעת שהוא השאיר לך הודעה,‬ ‫ואחר כך הוא שלח לך אימייל.‬
‫בסדר. ביאטה…‬ ‫-השופט הרשה לה לקבל מכשיר טלפון.‬
‫זה בצו בית המשפט.‬ ‫-ביאטה, בבקשה תפסיקי להקליט אותי.‬
‫ביאטה הייתה אחות, לא עורכת דין.‬
‫אבל איכשהו היא ידעה מה בית החולים עושה.‬
‫היא תיעדה הכול.‬
‫כל אימייל, כל מסמך, כל שיחת טלפון.‬
‫והתיעוד המקיף הזה‬ ‫הוא הסיבה שאנחנו יכולים לתבוע.‬
‫כי כשהצד השני בא ומשקר,‬
‫לנו יש את האמת.‬
‫כששמעתי את שיחות הטלפון,‬ ‫הבנתי אותה, כי גם אני אימא.‬
‫הבנתי את התסכול של ביאטה.‬
‫זה היה כמו סיר לחץ.‬
‫יכולתי להרגיש את הלחץ הולך ומצטבר.‬
‫עורכי דין‬ ‫אמורים לא להניח לרגשות להשפיע עליהם,‬
‫אבל זה בלתי נמנע.‬
‫את חושבת על הילדה שלך,‬
‫ומדמיינת שהיא סובלת‬ ‫ממחלה שמסבה לה כאב אדיר,‬
‫ואז את מוצאת רופאים שאומרים לך שיש תקווה.‬
‫התקווה הזאת נלקחה ממנה בן רגע.‬
‫רוב המשפחות מוותרות.‬
‫לא כי הן רוצות,‬
‫אלא כי הן נלחמות בתאגיד ענק‬ ‫וברשויות המדינה.‬
‫לרוב ההורים אין היכולת, הכסף,‬ ‫החוסן הנפשי או הייצוג המשפטי‬
‫הדרושים כדי להשיב מלחמה,‬ ‫אז הם מסכימים להוכחת מסוגלות הורית.‬
‫עורך הדין שלי אמר שיהיה הכי קל והכי מהיר‬ ‫להסכים להוכחת מסוגלות הורית.‬
‫כשהורה מסכים להוכחת מסוגלות הורית,‬ ‫הוא בוחר למלא את כל הדרישות של המדינה.‬
‫רשימת תנאים שעליו לעמוד בהם‬ ‫כדי לקבל בחזרה את הילד שלו.‬
‫- הערכת שליטה בכעסים -‬
‫- ייעוץ זוגי -‬
‫קל יותר למלא את התנאים‬ ‫של הוכחת המסוגלות ההורית‬
‫גם אם אתה חף מפשע.‬
‫עם זאת, כשאתה מסכים להוכחת מסוגלות הורית,‬
‫אתה משחרר את בית החולים מאחריות.‬
‫אבל משפחת קוולסקי‬ ‫לא הסכימה להוכחת מסוגלות הורית.‬
‫ביאטה לא התכוונה לעשות את זה.‬
‫היא ידעה שהיא צודקת, והיא התכוונה להילחם.‬
‫אני לא יודעת אם הם עשו את זה‬ ‫במחשבה על העתיד,‬
‫אבל אני יודעת‬ ‫שזה הבדיל אותם ממשפחות אחרות.‬
‫אילולא היא הייתה אגרסיבית כל כך,‬ ‫לא היינו יכולים לתבוע.‬
‫אז אנחנו תובעים את בית החולים,‬
‫את ד"ר סאלי סמית ואת סאנקוסט‬
‫בגין "גרימת מצוקה רגשית".‬
‫כלומר, הם ידעו שהפעולות שלהם‬
‫עלולות לגרום לה לפגוע בעצמה.‬
‫אז מן הראוי להטיל עליהם‬ ‫תשלום פיצויים עונשיים‬
‫כדי להעניש אותם על ההתנהגות הפסולה שלהם.‬
‫הנערה הזאת, מיה, מעניקה לכולנו תקווה‬
‫שנצליח לנצח את סאלי סמית, להביס את המערכת.‬
‫הם רוצים להשמיע את קולם.‬
‫הם רוצים לספר את הסיפור שלהם,‬
‫והם רוצים שבית החולים‬ ‫וד"ר סאלי סמית ישמעו אותם.‬
‫אני רוצה שאנשים יראו שלא שיקרתי,‬
‫ושגם המשפחות האחרות שנמצאות במצב דומה‬ ‫לא משקרות.‬
‫יש לי CRPS.‬
‫אימא שלי לא גרמה לי לחלות.‬
‫הלוואי שאנשים יאמינו לי.‬
‫גברת קוולסקי, אנא הרימי את יד ימין.‬
‫האם את נשבעת שהעדות שאת עומדת למסור‬
‫היא האמת, האמת כולה, ורק האמת?‬
‫כן.‬
‫העדות נרשמת בפרוטוקול.‬
‫השעה היא 09:57,‬ ‫והתאריך הוא 28 באוגוסט 2020.‬
‫כעת נשמע את עדותו של קייל קוולסקי.‬ ‫העדות נרשמת בפרוטוקול.‬
‫התאריך הוא 15 באוקטובר 2021,‬ ‫והשעה היא 09:01.‬
‫עברו חמש שנים מאז שהחלטנו‬ ‫להגיש תביעה נגד ג'ונס הופקינס.‬
‫אנחנו לא ישנים בלילה.‬ ‫אנחנו חושבים על זה כל הזמן.‬
‫השעה היא 14:41. רישום הפרוטוקול נעצר.‬
‫זה ממש אכזרי.‬
‫ניסיתם לקבל חוות דעת שנייה‬ ‫של רופא המוסמך לבצע הליך תרדמת קטמין?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לצערי,‬ ‫האישה שיודעת את התשובה לשאלה הזאת מתה.‬
‫אתה מתכוון לאשתך המנוחה, ביאטה קוולסקי?‬
‫נכון.‬
‫בפסקה שש בתצהיר שלך כתבת, ואני מצטט,‬
‫"אני מסרבת ללכת לרופאים או לבתי חולים".‬
‫את רואה את זה?‬ ‫-כן.‬
‫למה את מסרבת ללכת לרופאים או לבתי חולים?‬
‫אני מרגישה שזה מובן מאליו.‬
‫בפעם האחרונה שהייתי בבית חולים,‬
‫הוחזקתי ב"שבי רפואי" במשך שלושה חודשים.‬
‫אני לא יכולה ללכת לרופאים.‬
‫אני שונאת ללכת לרופאים.‬ ‫אני שונאת ללכת לבתי חולים.‬
‫בסדר.‬
‫בפעם הבאה שתגבו עדות מהבת שלי,‬ ‫תוכלו להשתמש בטקטיקה אחרת?‬
‫זה קשה לה, ואתם חייבים להיזהר.‬
‫בייחוד כשמדובר בנערה צעירה.‬
‫אני זוכרת ששמעתי את האחיות מדברות עליי.‬
‫"היא שקרנית. אל תאמינו לשום דבר‬ ‫שהיא אומרת. אין לה כאבים."‬
‫זה מה שאמרו עליי.‬
‫זה מה שאמרו לאנשים!‬
‫אין לכם מושג כמה טראומטי זה היה בשבילי.‬
‫אתם מעיזים לשאול אותי‬ ‫למה אני מפחדת מבתי חולים?‬
‫השתגעתם?‬
‫אימא שלי מתה, ולעולם לא אראה אותה שוב!‬
‫לעולם לא!‬
‫אני הולכת לבית הספר ושומעת בנות אחרות‬ ‫מדברות על קניות עם אימא שלהן,‬
‫על כל הדברים הקטנים שהן עושות יחד.‬
‫אתם יודעים כמה קשה לי לשבת ולהקשיב לזה?‬
‫אתם רציניים?‬
‫עשיתם לי טראומה!‬
‫את צריכה לצאת להפסקה, מיה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. נעצור את רישום הפרוטוקול.‬
‫- משרד עורכי הדין של משפחת קוולסקי‬ ‫אפריל 2022 -‬
‫אנחנו בשלבים האחרונות של ההכנות למשפט.‬
‫אז אנשים עובדים עד מאוחר,‬ ‫עוברים על מסמכים.‬
‫אנחנו מגישים בקשות של הרגע האחרון.‬ ‫אנחנו מטיסים עדים מומחים.‬
‫כולם הגיעו לד"ר האנה‬ ‫כדי לקבל טיפול בקטמין?‬
‫ולאחרונה התחלנו לבדוק‬
‫את הקודים שהופיעו בדרישות התשלום‬ ‫של ג'ונס הופקינס לחברות הביטוח,‬
‫וגילינו שהם הוציאו דרישת תשלום‬ ‫על שלושה חודשי טיפול ב-CRPS.‬
‫המחלה הספציפית שסאלי סמית טענה בבית המשפט‬
‫שמיה לא סובלת ממנה,‬ ‫אלא הייתה המצאה של ההורים.‬
‫אז לדעתי הצד השני יתקשה במשפט.‬
‫לדעתי זו הסיבה שהם נלחמים בכל הכוח‬
‫לדחות את בחירת המושבעים.‬
‫ובדיוק גילינו שבית החולים שכר שופט לשעבר‬
‫מביהמ"ש לערעורים שדן בפסיקות‬ ‫של בית המשפט שבו תתנהל התביעה שלנו,‬
‫אז לג'ונס הופקינס יהיה צוות הגנה חזק מאוד.‬
‫בארבעה באפריל נבחר חבר מושבעים,‬
‫ואז המשפט יתחיל.‬
‫- שלושה ימים לפני בחירת המושבעים‬ ‫אחד באפריל 2022 -‬
‫היי, מיה.‬
‫איפה קייל?‬
‫הנה הוא.‬ ‫-שלום.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫אז אתמול בבוקר‬
‫קיבלנו הודעה על פתיחת המשפט.‬
‫ושמחנו מאוד.‬
‫אבל בשעה 13:30‬
‫קיבלנו הודעה מביהמ"ש לערעורים‬
‫על הקפאת פתיחת המשפט.‬
‫אז…‬
‫המשפט לא ייפתח ביום שני.‬
‫את תהיי בסדר, מיה?‬
‫אני מניחה.‬ ‫-אנחנו ננצח אותם.‬
‫אבל…‬ ‫-אנחנו ננצח אותם.‬
‫זה רק ייקח עוד קצת זמן.‬
‫כמה שנים כבר אומרים לנו את זה?‬ ‫-מיה, תקשיבי.‬
‫אני יודע בוודאות שאין להם סיכוי במשפט,‬
‫כי הם נלחמים בכל הכוח‬ ‫להרחיק אותנו מבית המשפט.‬
‫הדבר האחרון בעולם שהם רוצים‬
‫זה לראות את שלושת בני משפחת קוולסקי‬ ‫מספרים את סיפורם בדוכן העדים.‬
‫אם נתמיד, ננצח.‬
‫אחרי ארבע שנים‬ ‫של ציפייה להשמיע את קולם בבית המשפט‬
‫ביהמ"ש לערעורים דחה את פתיחת המשפט‬
‫עד להחלטה בבקשה‬ ‫לכלול בתביעה דרישה לפיצויים עונשיים.‬
‫הם מפחדים שנעיד בבית המשפט.‬
‫הם עושים כל מה שאפשר‬
‫כדי להרחיק אותנו מדוכן העדים‬ ‫ולדחות את המשפט.‬
‫אני פשוט לא רוצה שהמשפחה שלנו תרגיש מובסת.‬
‫האובדן של אימא שלי,‬
‫הלחץ האדיר שאבא שלי היה נתון בו,‬
‫בהתחלה כשגידל אותנו בכוחות עצמו,‬ ‫ואז בכל התהליך הזה.‬
‫אני פשוט לא רוצה שהידיעה הזאת‬ ‫תלווה אותנו בשארית חיינו.‬
‫איזו ידיעה?‬
‫שהפסדנו.‬
‫אפילו כשהאישומים בוטלו או נפסלו,‬ ‫הנזק כבר נעשה.‬
‫הילדים עברו טראומה,‬
‫המוניטין של ההורים נהרס.‬
‫למרות שהאישומים נגדי בוטלו‬ ‫ונקבע כי אני חפה מפשע,‬
‫אנשים שלחו לי הודעות‬ ‫ואמרו לי שאני צריכה להתאבד,‬
‫שלילדים שלי מגיע להיות במשפחת אומנה‬ ‫ושהם מקווים שהם לעולם לא יחזרו אליי.‬
‫ניסו לסכסך ביני ובין אבא שלה.‬
‫רצו שנתווכח. רצו שנאשים זה את זה.‬
‫איבדתי הרבה חברים.‬
‫איבדתי את הבית שלי, את העבודה שלי.‬
‫את הבת שלי.‬
‫אני משתדלת לא לחשוב על זה,‬ ‫כי היא בבית עכשיו ו…‬
‫סליחה.‬
‫אף אחד לא מחזיר לך את הכסף‬ ‫שהוצאת על עורכי דין ועל מומחים.‬
‫אתה שוקע בחובות.‬
‫כמעט נאלצנו להכריז על פשיטת רגל.‬ ‫זה פשוט מטורף.‬
‫הייתי יותר מ-300 ימים בכלא‬ ‫עד שהאישומים נגדי סוף סוף בוטלו.‬
‫הם הרסו לי את החיים.‬
‫מפחיד מאוד לדעת‬
‫שלמילים של אדם אחד‬ ‫יש הכוח לשנות לחלוטין את החיים שלך.‬
‫יש הרבה לחץ על מומחים להתעללות בילדים‬
‫לקבוע באופן חד-משמעי‬ ‫אם מדובר בהתעללות או בתאונה.‬
‫אבל המקרים האלה מסובכים מאוד.‬ ‫לא מדובר בשחור ולבן.‬
‫לעיתים קרובות מדובר באזור אפור.‬
‫- אבחנה הרסנית -‬
‫אז כשיש אדם אחד ויחיד שעל פיו יישק דבר,‬
‫דעה אישית, פרשנות ודעות קדומות‬ ‫משפיעות על ההחלטות.‬
‫יש להן השפעה ענקית, וזה יכול להיות מסוכן.‬
‫מאז 2016 אני שולחת לסאלי סמית כל שנה‬ ‫כרטיס לחג המולד‬
‫עם תמונה של המשפחה שלנו,‬
‫כדי להזכיר לה את המשפחה‬ ‫שהיא ניסתה לפרק, אבל לא הצליחה.‬
‫באחת השנים היא שלחה לי תשובה,‬ ‫למרבה הפתעתי.‬
‫וזה מה שהיא כתבה.‬
‫"מר וגברת גרהם היקרים,‬ ‫קיבלתי שוב את הכרטיס שלכם‬
‫"ורציתי לומר שאני מצטערת‬ ‫שאתם עדיין כועסים כל כך‬
‫"על החלק שלי בחקירת המקרה של הבן שלכם.‬
‫"בהחלט יש מספר מטריד של ילדים‬ ‫שחווים התעללות והזנחה במחוז פינלס.‬
‫"אני מבינה שאתם נחושים בדעתכם‬ ‫שהבן שלכם לא נמנה עם הילדים האלה.‬
‫"הזכרתם בכרטיס ששלחתם לי‬
‫"שטריסטן קיבל אבחנה נוספת.‬
‫"אם תסכימו,‬ ‫אשמח מאוד לדעת מה הייתה האבחנה,‬
‫"כדי שאוכל להביא בחשבון‬ ‫את האפשרות הזאת להבא.‬
‫"אני משתדלת מאוד להיות יסודית‬ ‫ולהגיע להחלטות הנכונות.‬
‫"אבל אולי…‬
‫"אני צריכה להיזהר יותר‬ ‫ולהביא בחשבון את 'האזורים האפורים'."‬
‫יש "אזורים אפורים".‬
‫הכול מבוסס רק על דעתה האישית.‬
‫היו כל כך הרבה מקרים,‬
‫כל כך הרבה משפחות‬ ‫שנפגעו והואשמו על לא עוול בכפן.‬
‫כמה פעמים מותר לך לטעות‬ ‫ולהרוס חיים של אנשים‬
‫לפני שמישהו יגיד,‬ ‫"טוב, מספיק. הגיע הזמן לערוך שינויים"?‬
‫מה צריך לקרות?‬
‫בחמישה באפריל 2022‬ ‫נקבע למשפחת קוולסקי שימוע‬
‫שבו יוכלו להגיש בקשה אחרונה לפתיחת המשפט.‬
‫זה בסדר.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫אולם אייץ'.‬
‫מנעו מאיתנו את בחירת המושבעים ביום שני.‬
‫עכשיו יום שלישי,‬
‫ויש לנו עוד הזדמנות אחת‬ ‫להופיע בפני השופט ו…‬
‫לבקש לפתוח במשפט‬
‫ולהתחיל מחר בבחירת המושבעים.‬
‫אם הבקשה שלנו תסורב,‬ ‫זה כנראה ייגרר שנה נוספת.‬
‫אנחנו חייבים לסיים את התהליך הזה.‬ ‫זה תהליך נורא.‬
‫אתמול בלילה כתבתי הצהרה,‬
‫ואני רוצה להקריא אותה היום בבית המשפט.‬
‫ואני מקווה שסוף סוף ישמעו אותי לשם שינוי.‬
‫אני רוצה שידעו שאימא שלי הייתה אדם טוב.‬
‫אני רוצה שידעו כמה חזקה ונחושה היא הייתה.‬
‫לדעתי אני הולכת לביהמ"ש בעיקר בשבילה.‬
‫למשפט הזה יש חשיבות אדירה עבורם,‬ ‫כי בלי משפט לא תהיה סגירת מעגל.‬
‫הם צריכים שהעולם ישמע את הסיפור שלהם.‬
‫זה לא יתקן את מה שקרה,‬ ‫אבל לפחות הם יוכלו סוף סוף להתקדם.‬
‫נא לקום. ישיבת בית המשפט נפתחת כעת.‬ ‫כבוד השופט האנטר קרול יושב בדין.‬
‫נא לשבת.‬
‫הזזתי 2,000 תיקים‬ ‫כדי לאפשר למשפט הזה להיערך,‬
‫אבל פרק הזמן שהוקצה לפתיחת המשפט כמעט חלף.‬
‫זה המצב כרגע.‬
‫אני מבין, כבוד השופט,‬
‫אבל יש נסיבות מקילות,‬
‫ואני יכול לתמצת את התיק‬ ‫ולצמצם אותו ככל הניתן‬
‫כדי לסיים את המשפט במהרה.‬
‫איך אתה מציע לעקוף‬ ‫את החלטת ביהמ"ש לערעורים להקפיא את המשפט?‬
‫אני לא יכול לאשר בחירת מושבעים‬ ‫כל עוד אין אישור למשפט.‬
‫לדעתי אין שום מניעה שבית המשפט‬ ‫יאשר לנו להתחיל בבחירת המושבעים,‬
‫ואני אעשה כל מה שצריך‬
‫כדי להביא את התיק למשפט‬ ‫במסגרת הזמן הנדרשת.‬
‫מר אלטנברנד, תרצה להגיב?‬
‫זה פשוט נראה לי לא מעשי.‬
‫נכון לעכשיו,‬ ‫אני מרגיש שיש אי-ודאות גדולה בשלב הזה,‬
‫אז בשלב הזה אני אסיר את התיק‬ ‫מיומן בית המשפט.‬
‫אוציא צו להקפאת הליכי המשפט‬
‫עד ארבעה במאי 2022 או עד שנקבל‬ ‫הנחיות נוספות מביהמ"ש, המוקדם מביניהם.‬
‫יש משהו נוסף על סדר היום?‬
‫כן, כבודו.‬
‫בני משפחת קוולסקי נמצאים כאן היום,‬ ‫וברשותך, הם רוצים לומר כמה מילים.‬
‫טוב, זה קצת יוצא דופן. מר האנטר, מה דעתך?‬
‫כבודו, אני לא יודע מה המטרה,‬ ‫אבל לדעתי זה רעיון רע.‬
‫לדעתי עדיף שנסיים בזאת.‬
‫אז…‬
‫הדיון נסגר כעת. אני אוציא את הצווים.‬
‫טוב, תודה.‬
‫בסדר. תודה רבה לכולכם.‬ ‫-כבודו.‬
‫נא לקום. הדיון נחתם.‬
‫אני לא יכול…‬
‫השופט הורה על דחיית המשפט לזמן בלתי מוגבל‬
‫עד להחלטת ביהמ"ש לערעורים‬
‫בבקשה לכלול בתביעה פיצויים עונשיים.‬
‫כן.‬
‫ממזרים חסרי לב.‬
‫הם פשוט ימשיכו לדרוך עלינו.‬
‫לא אכפת להם.‬
‫בבקשה, תפסיקו לדבר.‬ ‫אני לא רוצה לשמוע יותר.‬
‫בוא הנה.‬
‫זה לא הוגן, אבא. זה לעולם לא ייגמר.‬
‫זה לעולם לא ייגמר, אבא.‬
‫כלום לא עובד.‬
‫אני מתפלל כל לילה.‬
‫כלום לא עוזר.‬
‫הילדים מרוסקים לגמרי.‬
‫אני מרוסק.‬
‫זה מתיש אותך.‬
‫אבל אם נוותר ולא נשמיע קול,‬
‫זה יקרה שוב.‬
‫זה רק עניין של זמן.‬
‫הסיפור הזה לא מתמצה‬ ‫במשפחת קוולסקי או בפלורידה.‬
‫משפחות בכל רחבי ארה"ב‬
‫חושפות כעת את הסיפורים שלהן‬ ‫על האשמות בהתעללות בילדים.‬
‫יש משפחות שנתקעות במערכת המשפט‬ ‫ונלחמות בהאשמות האלה במשך שנים.‬
‫יש הורים שנמצאים בכלא עד היום.‬
‫משפחת קוולסקי נלחמת למען ההורים האלה‬
‫ומנסה לעורר מודעות לנושא הזה,‬
‫שעד כה הוסתר מאחורי מסך של בושה וסודיות.‬
‫מקליטים.‬
‫החלונות, הכול סגור כאן.‬
‫אנחנו רוצים שהקול של ביאטה יישמע.‬
‫הפוקוס בסדר?‬
‫אנחנו רוצים שהקול של מיה יישמע.‬
‫כן. נהדר. תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני רוצה לדבר.‬
‫אבל אני פשוט לא יכולה לדבר בלי לבכות.‬
‫אני שונאת לבכות.‬
‫זה בסדר, מותר לך לבכות.‬
‫זה נורמלי.‬
‫את צריכה להשמיע את קולך עכשיו,‬ ‫כי אימא לא איתך.‬
‫פשוט תעצמי עיניים ותעמידי פנים שאני איתך.‬
‫אני יודעת שזה לא אותו הדבר, אבל תהיי חזקה.‬
‫אם את צופה בזה, אימא,‬ ‫אני רוצה שתדעי שאני אוהבת אותך.‬
‫אני שולחת לך נשיקות.‬
‫את תדעי שהן ממני.‬
‫"אימא היקרה.‬
‫"החיים דפוקים מאז שעזבת.‬
‫"זה כנראה הדבר הכי טוב‬ ‫שאני יכולה להגיד בנושא.‬
‫"אבא, קייל ואני‬ ‫נאלצנו להסתגל לחיים בלעדייך.‬
‫"אבא עוזר לשכנים לצבוע את הבתים שלהם‬ ‫כדי להסיח את דעתו.‬
‫"קייל מוצא מפלט בדיג במשך שעות.‬
‫"אני ניתבתי את כל האנרגיה שלי ללימודים,‬ ‫וכשזה נעשה מתיש מדי,‬
‫"מילאתי כל רגע פנוי במפגש עם חברים,‬
‫"מחוץ לבית והרחק מהתזכורות.‬
‫"אבל ברגע שאנחנו נכנסים לבית שלנו,‬
‫"אנחנו חוזרים למציאות.‬
‫"אנחנו מתגעגעים אלייך.‬
‫"אני מתגעגעת אלייך.‬
‫"כבר חמש שנים מבטיחים לנו‬ ‫שנזכה ליום שלנו בביהמ"ש,‬
‫"אבל בכל פעם שמועד המשפט מתקרב,‬
‫"הוא נדחה שוב.‬
‫"זה אומנם מייאש, אבל לא נתפשר.‬
‫"נילחם למענך,‬
‫"ונילחם למען אלפי המשפחות הנוספות‬
‫"שנקלעו לאותן נסיבות מצערות.‬
‫"היום שלנו יגיע. אני אוהבת אותך."‬
‫ואני אוהבת אותך.‬
‫אנחנו בונים משפחה באהבה.‬
‫בכנות.‬
‫באמון.‬
‫כהורים, אנחנו מנסים‬ ‫לטפל בילדים שלנו כמיטב יכולתנו.‬
‫אין דבר שלא נעשה למענם.‬
‫זה מה שביאטה ואני עשינו.‬
‫- יום הולדת שמח, אימא -‬
‫בשבעה באוקטובר 2022 אישר ביהמ"ש לערעורים‬
‫את בקשתה של משפחת קוולסקי‬ ‫לכלול דרישה לפיצויים עונשיים.‬
‫תאריך המשפט נקבע ל-11 בספטמבר 2023.‬
‫עד אז יחלפו‬ ‫2,530 ימים מאז אשפוזה של מיה בבית החולים.‬
‫בדצמבר 2021, ד"ר סאלי סמית ומרכז סאנקוסט‬
‫הגיעו להסכם פשרה עם משפחת קוולסקי.‬
‫ד"ר סאלי סמית סירבה להתראיין לסרט הזה.‬
‫מבית החולים נמסרה ההצהרה הבאה:‬
‫בטיחותם ופרטיותם‬ ‫של המטופלים ושל בני משפחתם‬
‫תמיד נמצאות בעדיפות ראשונה‬ ‫בביה"ח לילדים ג'ונס הופקינס.‬
‫לפיכך, יש לנו מדיניות פרטיות נוקשה‬ ‫המגבילה את כמות המידע‬
‫שאנחנו יכולים למסור בנוגע למטופלים.‬
‫בראש ובראשונה, יש לנו אחריות‬ ‫כלפי הילדים שמגיעים אלינו לטיפול,‬
‫ואנחנו חייבים על פי חוק‬ ‫ליצור קשר עם השירות להגנת הילד‬
‫כשאנחנו מזהים סימנים‬ ‫שעשויים להעיד על התעללות או על הזנחה.‬
‫נציגי השירות להגנת הילד מעריכים את המצב,‬
‫והם אלה שמחליטים‬ ‫אילו צעדים יש לנקוט לטובת הילד.‬
‫השופט לי א' הייוורת' מסר את ההצהרה הבאה:‬
‫כל ההחלטות‬ ‫שנגעו ליצירת קשר בין המשפחה ובין מיה‬
‫התבססו על עדויות ועל המלצות‬ ‫של רופאים מוסמכים ושל צוות ביה"ח,‬
‫שהוצגו בפניי בזמנו כמומחים בתחומם.‬
‫טיב החלטותיהם של שופטים‬ ‫תלוי בטיב המידע שמוצג בפניהם,‬
‫והחלטותיהם מבוססות על ראיות משכנעות.‬
‫כך היה גם במקרה הזה.‬
‫אם לכם או למישהו שאתם מכירים‬ ‫יש קשיים נפשיים‬
‫או מחשבות אובדניות,‬
‫אפשר למצוא מידע וכלי עזר‬ ‫ב-WANNATALKABOUTIT.COM‬
‫משפחת קוולסקי היא אחת מני רבות.‬
‫בארבע שנות הצילומים, יוצרי הסרט יצרו קשר‬
‫עם יותר מ-100 משפחות שנפגעו‬ ‫מהאשמות בהתעללות בילדים‬
‫מצד רופאים ובתי חולים בכל רחבי ארה"ב.‬
‫הבן שלנו ליאו נולד עם הפרעה גנטית נדירה.‬
‫שמתי לב שמשהו לא בסדר ברגל ימין שלו.‬
‫היא בכתה‬ ‫והזיזה את היד בצורה מוזרה כשהרמנו אותה.‬
‫התקשרו אליי מהרווחה ואמרו,‬ ‫"את צריכה להביא אותה לרופא מטעמנו".‬
‫הלכנו לחדר המיון, ועשו לה צילום רנטגן.‬
‫המומחה להתעללות בילדים נכנס לחדר‬
‫ואמר שההסבר היחיד‬ ‫הוא "תסמונת התינוק המנוער".‬
‫מעולם לא בחנו את ההיסטוריה הרפואית שלו.‬
‫מעולם לא ערכו בירורים כלשהם‬ ‫כדי לגלות מה קרה עד כה.‬
‫ואני אמרתי, "יכול להיות שזה משהו אחר?‬ ‫אולי מחלה כלשהי?"‬
‫כי אף אחד מעולם לא פגע בבן שלי בשום צורה.‬
‫והוא אמר, "כן,‬ ‫אבל מאחר שהוא תינוק ולא יכול לדבר,‬
‫"ברירת המחדל היא התעללות", והלך.‬
‫חשבתי שאני עושה את הדבר הנכון‬ ‫כשלקחתי את הבן שלי לבית החולים,‬
‫ובאמת שלא היה לי מושג‬ ‫אילו השלכות עלולות להיות לכך.‬
‫נכנסנו לשם עם שני תינוקות‬ ‫ויצאנו בלי שום תינוק.‬
‫הייתי בכלא 15 שנה.‬
‫אבא שלי נידון למאסר.‬ ‫הוא נמצא בכלא כבר 26 שנה.‬
‫אתה לא חף מפשע עד שיוכיחו שאתה אשם,‬
‫אתה אשם עד שתוכיח שאתה חף מפשע.‬
‫פשוט בלתי נתפש מבחינתי‬ ‫שזו המערכת שנועדה להגן על ילדים.‬
‫מעולם לא חשבנו שזה יקרה לנו.‬
‫אבל זה יכול לקרות לכל אחד בכל רגע.‬
‫הטראומה היא לנצח.‬
‫כן.‬