Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Välkomna, arma dödliga, till New Orleans.
En synnerligen paranomal stad.
Där dystra begravningar mynnar i glädje.
Där döden inte är ett slut...
...utan en ny början.
Där även sorg kan vara en dörr till glädje -
om man bara vågar öppna den.
Klockan är 23.58, gör er redo!
- Wow... - Ursäkta?
Ursäkta? Kan jag få ett glas? Nähä...
Här.
Du kan ta mitt.
- Då har du inget. - Det är lugnt, jag dricker knappt.
- Vi kan dela. - Visst.
- Är du här med nån? - Ja, med mina kollegor.
De sitter här bakom och skämmer säkert ut sig.
- Vad sysslar du med? - Jag är astrofysiker.
Så typ... raketforskare?
Fast åt optikhållet. Linser.
Just nu kartlägger jag mörk materia -
genom att kombinera befintlig kunskap med nya kvantmekaniska rön.
- Rätt komplicerat, men... - Så du försöker se det osedda?
Exakt. Du beskrev det bättre.
Jag gör lite samma sak, kan man säga.
Jag leder spökvandringar.
Då gör du inte samma sak.
Nej, men nästan. Jag hjälper människor att se sånt som de inte alltid ser.
Spöken som svävar, osaliga andar som färdas genom väggar...
Nu gör du narr av mig, men...
- Kom på en av mina vandringar. - Visst. Gärna.
...tre, två, ett...
Gott nytt år!
Jag heter Ben.
Alyssa.
Ben?
Ben!
Inte för att förvärra en redan dålig dag men det här saknar täckning.
Varför tror du jag har en dålig dag?
Varför? För att du stinker som i går.
Här.
- Hur många är där ute? - Sju.
Varför leder du hennes vandringar? Jag kan smussla ut dig...
De följer bara efter. Det gör de jämt.
Ja!
- Är du Ben, vår guide? - Jajamän.
Jag är från Syracuse.
Okej, vi börjar med att räkna upp namn. Ni säger "här" - och inget annat, okej?
- Vi ska ha en "John Peluso" här. - Japp!
- Revisor sen snart 50 år. - Det struntar jag i.
- Vi har också en Carol... - Här!
- Jag heter Carol. Gör du också det? - Ja, hur galet är inte det?!
Carol är ett väldigt vanligt namn.
- Är inte det här huset hemsökt? - Det här är en historisk vandring.
Jag visar saker och berättar om dem, men det blir inga spökhistorier.
Förresten... Jag har hört att det finns spöken i katedralen.
- Spöken finns inte. - Jag tror på spöken.
Min faster Barbara var fågelskådare och hon älskade kolibrier.
Och vet ni vad vi såg när hon begravdes?
En kolibri!
Jag ska berätta för er hur det verkligen ligger till.
Jag har varit i varje "hemsökt hus" i världens mest hemsökta stad.
Jag har till och med tillbringat 72 timmar i den där byggnaden. Vet ni vad jag såg?
Ingenting! Spöken finns inte! Livet är lort, och vi blir till lort!
Förlåt... Förlåt mig.
Vi fortsätter.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Välkommen hem.
Då så...
Flyttfirman...
Japp, vi är här. Hur nära är ni?
Fyra timmar efter? Vi åkte ju samtidigt.
Lunchrast ja, inte kvällsmat och en film.
Vi ses när vi ses.
Flyttkarlar...
Travis?
Här borta, mamma. Jag kikar bara lite.
Nu är det dags. Nån är här.
Alla intar sina platser.
Han ser oss.
Det här blir finemang när vi väl fått ordning på det.
Oj... Vill du välja rum?
De är nog på övervåningen.
- Fint, va? - Nej.
Inte som det känns i dag.
Välkommen hem!
Nej... Nej!
- Vad är det, hjärtat? - Det spökar här!
Sakta ner nu. Jag vet att det inte är lika inbjudande som jag hade hoppats -
men får vi bara in lite dagsljus blir det skillnad.
Jag tänder ett doftljus så länge så blir det nog bättre.
Blir det?
Jag vill att du ger det en chans. Vi bor här nu.
Nej. Vi drar.
In i bilen!
Bältet. Säkerheten främst.
Du klarar det, mamma är här. Så mycket gillar jag inte gamla prylar.
Ni kommer tillbaka... Ni kommer tillbaka!
Okej. Jag öppnar, Alyssa.
- Känner ni personen som bor här? - Jadå, men han är inte särskilt trevlig.
Hallå?
Så här bor alltså ett geni?
Ta det lugnt! Jag är ingen tjuv. Rikedomen jag söker finns i himlen.
Vem klampar bara in hos andra så där?!
Förlåt. Möjligheter sägs ju knacka, men det finns ingen tid att spilla.
Va?! Och varför... har du en katt där?
- Är den inte din? - Nej.
Det trodde jag. Han ville in här.
Iväg med dig, lurviga vän.
Han snappade väl upp den positiva energin från...
...den här charmiga lägenheten. Ska vi kanske öppna ett fönster?
- Fader Kent, förresten. - Hej, Kent.
- Har du nåt emot att jag slår mig ner? - Det har jag absolut.
En snabb fråga, sen går jag.
- Vill du bli hjälte? - Nix.
- Redo att tappa hakan? - Hej då.
Två ord!
Spektrografisk fotografi.
Japp. Nu blev du intresserad, va?
För det blev minsann jag.
Stämmer det att du har konstruerat en kamera som kan fånga "spökpartikeln"?
Det var pressen som döpte den till det.
Jag blev utskrattad av mina kollegor.
Även Frankenstein var vetenskapsman -
och honom gav de sig på med högafflar för att han försökt skapa nåt!
Han hade skapat ett monster, som dessutom hade dödat några stycken.
En människas monster är en annans halloweendräkt.
- Wow, man tappar hakan! Hej då. - Vänta!
En kvinna ringde mig. Hon och hennes grabb säger att det spökar i deras hus.
Hon bad mig utföra en exorcism -
men vi behöver snarare en expert på det paranormala.
- Jag jobbar som turistguide. - Du är Ben Matthias.
Du jobbade med att konstruera teleskop och var dessförinnan astrofysiker på Cern.
Och nu är du turistguide? Det är som att låta Michael Jordan spela baseboll!
Vi måste få in dig i matchen igen!
Hon är säkert från vettet. Spöken finns inte.
Då kan det knappast skada att köra en timme norrut -
och ta några bilder med spökkameran så att de känner sig lugnare.
- Jag kör inte en timme för att... - Hon betalar.
- 2 000 dollar. - Ge mig adressen.
Folk gör allt för pengar. Även jag - men säg inget.
Han däruppe har ständigt ögonen på oss och mig håller han i strama tyglar.
Inte tillräckligt strama.
Mitt jobb är att tro, och jag tror på dig.
Du vet hur vi trots våra olikheter funkar så grymt bra ihop...
Ja.
Det här är som en bro från det du gör till det jag gör.
Vad tänker du...?
En lins.
- En lins! - Försiktigt...
En kvantlins som, om allt går vägen nu, kommer att förändra våra liv.
Då ska vi se...
Vad nu?
Så klart... Batteriet är urladdat.
- Ben? - Gabbie?
- Du hittade hit! - Förlåt att jag är sen.
- Dimman tätnade när jag närmade mig... - Ja, på tal om det...
Vänta!
En varning innan du går in i huset.
Det är riktigt illa.
Även om jag behöver din hjälp...
...så är det kanske bättre att du ger dig av - om du vill.
Det är lugnt, Gabbie. Jag är inte rädd för spöken.
Säger du nu, ja...
Men det här kan förändra hela ditt liv.
När du väl satt din fot här finns liksom ingen återvändo.
Jag tar den risken. Vad gäller arvodet sen...
Perfekt. Då ska vi se...
Åh fan... Så mycket hade inte behövts. Jag vet inte om jag kan ta emot det.
- Ta dem. - Okej då.
Du kan väl berätta lite om huset.
- Det är nog enklare att jag visar runt. - Visst, kör på.
- Vilka är det där? - Oklart.
Jag har hört mig för, och det finns gott om fantasifulla teorier om huset.
Jag... Det är min son.
Vi sover härinne. Det är säkrare här.
Och det är bara ni två?
Ja, hans pappa...
Hej, hjärtat!
Hallå där.
Kom ut och hälsa på mr Matthias.
- Vad är det här? - Försvarslinjen.
Har du förstärkt den med... Action Guy?
Vem är Action Guy?
Du vet Action Guy, han med skon. - Minns du honom?
- Som vapen? - Ja, skon är hans vapen.
Han hade en punchline, i stil med...
"Säg om det där, grabben!"
- Kommer du inte ihåg? - Som abuelita med sin chancla!
Eller så såldes han bara där jag bodde.
- Du då? - Jag jobbade som läkare i New York.
Mamma är härifrån och vi ville börja om på ny kula.
Jag har alltid velat flytta tillbaka hit och öppna ett pensionat.
Oj, det var en tråkig reflex. Tycker du inte om pensionat?
Jodå, fast...
En bunt främlingar som samlas och utbyter en massa artigheter...
Ska jag vara helt ärlig kan jag inte tänka mig nåt värre.
Det hjälper att höra. Tack.
Men vi inte har mycket till familj, och när jag hittade annonsen online -
tänkte jag att det kunde hjälpa min son att få nya, spännande bekanta.
- Han har svårt att få vänner. - Jag med.
- Men sen dess har det varit... rätt illa. - Hemskt.
Hursomhelst, fader Kent sa att du har nån sorts kameralins...
- Okej, vi börjar i det här rummet. - Vänta, ingen blixt!
Och... varför inte?
De gillar inte det.
Vi kan väl börja i matsalen.
Jag hade ju precis... ställt i ordning dem.
Den är härinne nu.
Ni jäklas med mig, va? Ni tycker säkert att det är kul...
...att försöka lura mig...
Jag ska se om det finns några spöken.
- Nej, låt bli! - Rör honom inte.
Tomt.
- Du kan väl ta en bild? - En bild? Visst.
Det är ju därför jag är här.
Nu gör den det inte, men annars brukar den följa efter en.
Riktigt skräckinjagande. Jag känner mig smått förlamad.
Och så källaren...
Ibland sticker det till av smärta i bägge sidor när jag går förbi här.
Bara att göra det...
Okej...
Då så...
Om du vill gå ner och vänta så får du.
- Nej, jag vill göra det här. - Okej, mamma är här.
Du klarar det. Min modiga pojke...
Jag är här! Det gick bra.
Gör det själv, om det nu är så enkelt.
Man sätter bara ena foten framför andra...
Det är... oftast efter midnatt.
Visst.
- Är han seriös? - Uppenbarligen inte.
Bättre nu, hjärtat?
Och så några sista beräkningar...
Goda nyheter. Inga spöken.
Jag förstår att det kan vara otäckt med så här stora hus.
De knarrar om natten och drar kallt...
Men det finns nåt som heter suggestionskraft.
Jag får kanske ta mitt förnuft till fånga.
Skulle inte skada.
Om spöken finns, vad är de?
"Deadliest Catch" fortsätter:
Det har äntligen slutat storma här så vi kan sätta igång...
I bairdikrabbornas vatten...
Vi tar upp de sista tinorna och sätter punkt för säsongen 2018.
- Eller vad säger du? - Jag håller med.
Två dagar efter...
För dem som tror är spöken verkliga.
...till vad som förhoppningsvis är årets sista fångst.
Kom igen nu!
Som vi ska se kan dessa klot, som sägs vara spökens energisignatur...
Nu kan vi sätta kurs hemåt.
Vad i...? Hur...?
Hallå! Ben, var det, va?
Åh nej...
Okej, vi försöker utan blixt...
Suggestionskraft...
En mardröm, Ben. Inget annat.
Vad är det som händer?
Följer ni efter mig?
Snart är allt som vanligt igen...
Nej! Nej...
Åk tillbaka!
Som beräknat...
- Nånting följde efter mig! - Kom, vi tar fram lakan till honom.
Vänta!
Jag sa att nånting följde efter mig hem!
När jag fick klart för mig vad som pågår här...
...la vi benen på ryggen.
Tror du jag struntar i att min son bor i ett hemsökt hus?
Exakt, men det kvittade vart vi åkte.
De här spökena, och jag misstänker att de är förhållandevis många...
...är som... vägglöss.
Har man satt sin fot här släpper de inte taget.
Vi flyttade från hotell till hotell men spökerierna blev bara värre.
Vi tvingades tillbaka hit, som du.
Du kunde åtminstone ha sagt att det inte fanns nån återvändo!
- Du klev över tröskeln, trots varningen! - Du kunde ha berättat...
Åh, hej... Visst.
Du kunde ha berättat innan jag åkte härifrån.
Jag hade nog mått sämre om du inte tagit så hutlöst mycket -
för att använda en urladdad kamera och rafsa ner lite dravel.
Det... stämmer, ja.
Scones?
- Ja, det är kanske sent. - De är goda.
Jag har ett barn.
Han kan inte gå nånstans om kvällarna utan ett spöke hack i häl.
Så förlåt, men jag gör vad som helst för att skydda min son.
Jag fattar det, men... Jag är fel person att hjälpa er.
Ni behöver en exorcist.
Vi har redan försökt med det.
- Jag var med om samma sak. - Herregud...
- Ben, välkommen. - Överraskad?
Var du med på det här? Du ska ju vara präst!
- Herrens vägar är outgrundliga. - Du är en hemsk människa!
- Du fick i alla fall betalt. - Inte tillräckligt.
- Jag frågade dig om du ville bli hjälte. - Och jag sa nej!
Ja, men blicken skrek ja!
- Okej... Du sa att han var expert. - Expert?!
Ja, han behöver bara lite uppmuntran från coach Kent.
- Funkar den här eller inte? - Jag tog faktiskt en bild...
"Jag vilsen var, men nu jag ser"...
Först var jag inte säker, men jag tror att det är sjömannen på övervåningen.
Guds oändliga nåd... Vet ni vad?
Med Bens kamera kan vi identifiera vartenda spöke i detta fördärvade hus.
Syna motståndet så att fajten blir rättvis.
Varför ska vi fajtas mot spöken? Vi borde klura ut hur vi tar oss härifrån.
Vi är med i fajten, oavsett vad. Ibland är du lite för negativ.
- Ja, för vi kommer aldrig härifrån! - Nu gör du det igen!
Våra spöken drev oss tillbaka hit.
- Mitt med. - Samma här.
Hon saknade halva ansiktet, men jag tror hon sa: "Tibjaka, tibjaka!"
De var inte ute efter att skrämma oss.
De vill ha oss här, av nån anledning.
- Midnatt. Fort! - Vad händer?
Efter midnatt stannar vi i det här rummet. Det är säkrast så.
Fader Kent sover i den blå soffan.
Ja, om inte du vill sova där.
Jag har problem med ryggen efter att ha tvättat fötter i Calcutta.
Ta soffan.
Sov du bara. Om de nu vill ha oss här tänker jag ta reda på varför.
Vart ska du?!
Vi får inte lämna rummet efter midnatt! Stanna! - Mamma!
De här människorna är...
Hallå? Är nån där?
Gabbie? Travis?
Nix.
Nix...
Skrämde jag dig?
Bra. Du borde vara rädd.
Han kommer att bli så glad över att ha dig här. Han älskar gäster.
Ben, hur gick det?
Ben, gick det bra?
Vi behöver mer hjälp.
- Dags att samla Dream Team. - Hyfsat säker på att namnet är taget.
Först måste vi ta reda på vad som har hänt i det här huset.
Så jag sökte upp den främste experten på herrgårdar i nygrekisk stil.
Han visade sig vara död, men jag tänkte snabbt om -
och hittade en lektor på Tulane som skrivit en bok om hemsökta hus.
Den har bara sålt i nio exemplar, men han är i alla fall inte död.
Har ni synpunkter på era betyg så försvinn innan jag sänker dem ännu mer!
Vi är inte elever på skolan, men jag har en fråga till er, sir.
Vet ni nåt om det här stället?
Forskning börjar med observation -
så jag fotograferar spökena för att veta vad vi har att göra med.
Och när vi vet det behöver vi nån som kan kommunicera med dem.
Jag har hittat ett medium vi har råd med.
Hon jobbar mest på bar mitzvor, men har bra recensioner på Yelp.
Slå er ner.
- Vem är Mitchell? - Vet inte.
- Tänk efter. - Jag möter många i församlingen, så...
Han känner ingen Mitchell.
- Giovanni, då? - Nej, tror inte det...
Gary? Har du träffat en Gary nyligen?
Rabblar ni bara upp namn på G nu?
- Ingen Gary, alltså? - Jo... Hon är skicklig. - Du är skicklig.
Jag hade faktiskt en Gary i kvarteret. Tack så mycket för er tid...
Du ljuger. Du känner ingen Gary.
Har du träffat en Gabbie?
Lilla gubben måste vara hemma tidigt!
Varför måste du hem redan?
Jag såg att grabbarna jagade dig.
De sprang bara med mig hem.
De behöver nog bara lite tid för att lära känna mig ordentligt.
Jag ser att du är upptagen.
Många traumatiska händelser har rapporterats i det där huset.
Explosioner. Och kvicksand - i Louisiana!
Familjen borde överväga att flytta.
Ät nu - happy hour slutar klockan sex.
En till.
Och en till. Gapa.
Allvarligt?
Det är febril aktivitet kring midnatt.
Jag försöker få en bild av spökena men de slutar aldrig fara runt.
De far inte bara runt.
Jag känner igen känslan. De flyr från nåt.
Tack för inbjudan, fader Kent.
Vem av er står för milersättningen?
Här har folk en gång tiden...
...ätit.
- Jag sa ju att hon är skicklig. - Det är en matsal.
Nån gång efter 1788 upptäcktes huset -
och var då färdigbyggt, utan att marken hade förberetts.
Det tidigaste belägget jag hittat är det här köpebrevet -
ställt till en William Gracey.
Han köpte godset av en icke namngiven ägare.
Hans fru, Eleanor, dog i gula febern, och det var då konstigheterna tog fart.
Häftigt, va?! Jag har velat besöka stället i 60 år!
Exakt, du har öga för det här.
Ja, jag måste få se det. Jag ska hjärtopereras nästa vecka.
- Du... får inte följa med dit. - Jo, jag måste!
- Du, det är rätt långt dit... - Jag har drömt om det i 60 år!
- Jag kör efter med min bil. - Kom inte dit!
Då behöver ni inte de här.
Okej, som du vill. Jag går på toan...
- Spring! - Va?
- Jag startar bilen. - Hjälp!
Hjälp mig! Så stark...
Det brinner!
Om det är en ond ande så hjälper bara fördrivning.
Men den lär göra motstånd. Spöken ger sig inte utan vidare.
1813 besökte en grupp medier ett hus strax norrut.
Det tog dem 21 dagar!
De slet häcken av sig och lyckades fördriva den avlidne ägaren.
Men så påträffades de också...
- Hur gammal är du? - Nio.
Okej, vi snackar inälvor som hängde ut!
- Nio år är ungt! - Jag körde bil när jag var nio.
Det var kanske ett extremt exempel, men det var ett gäng amatörer.
Jag är proffs, okej?
Jag är kvalificerad, certifierad och kan fördriva allt som är dött.
De betvivlar jag inte.
Jag har känt av en hel del sorg här, och obearbetad sorg gör att andar fastnar.
Kan du hjälpa oss att få loss dem?
Jadå, efter en vecka med full betalning för att ladda kristallerna och läsa på.
Först därefter kan vi sätta igång. Jag skickar en faktura. Vi ses.
Trevligt att träffas.
TVÅ TIMMAR SENARE
Ni sa inget om att spökena förföljer en!
Din mamma måste vara besviken på dig.
För jag är rätt säker på att hon lärde dig att vara bättre än så!
Jag förstod nog att det var nåt skumt med så många knäppisar i samma hus.
- Hur är det med henne? - Hon är förbannad.
Det ni har gjort är väldigt fel och fullständigt oförlåtligt.
Spöket som förföljde mig red på en häst.
Vet ni hur det känns att se en spökhäst skena genom sovrummet?!
Men jag tänker ändå hjälpa er, mest för att jag inte har nåt val.
Så berätta, vad har hänt i det här huset?
Så vackra...
De här ritningarna som du...
...lånade är fantastiska.
Är jag stolt över att Ben gav sig på en äldre lärare? Så klart inte.
Samtidigt var det helt klart värt det.
Här står det vad som hänt här.
- Änklingen Gracey tog sitt liv. - Tyngd av sorg. Vad sa jag om sorg?
- La allt han hade på nån spågumma... - Medium, heter det.
Efter det bosatte sig 66 personer här, och var och en av dem dog -
på ett synnerligen hemskt och anmärkningsvärt specifikt vis.
Två bröder sköt varandra i en duell.
En kvinna styckade fem makar.
Så Gracey är nyckeln här.
- Vad hette mediet? - Madame Leoto, tror jag.
Madame Leota?!
Hon var tidernas största medium. Eftertraktad av kungligheter och rika.
Vänta lite, här är ett brev från William Gracey till Madame Leota...
- Han ber henne komma till seansrummet. - Vi har inget seansrum.
- Är det säkert? - Vänta...
Det saknas ett rum i slutet av korridoren.
- Där ser ni. Ingenting. - Vänta!
Jag tror jag vet...
Okej, det där var...
Vänta.
Akta trappsteget.
Det luktar mögel.
Vad är det där?
Olja.
Jag tror jag vet vad det är. Ett ögonblick bara...
Herre min skapare...
Det har stått orört i flera hundra år.
Vad sägs om en liten välsignelse? En bön som får oss på rätt kurs.
Gud, tagga ner nu. Vi vill inte bli hemsökta.
Det kryllar ju av skurkar i världen. Hemsök dem!
Får jag ett "amen" på tre? Ett, två, tre - amen!
- Amen... - Säkert att han är präst?
Om jag kan få kontakt med William Gracey -
så har han nog svaren vi söker.
Och det enda vi har är alltså det här vaniljdoftljuset?
Ja, jag glömmer hela tiden att avbryta min prenumeration, så...
Ta varandras händer.
Jag kommer nu att stilla mitt sinne, för att kommunicera med andra sidan.
Jag ber er att inte avbryta mig, för då måste jag börja om från början.
- Hon sover. Titta. - Nej, hon är i trans. Det är...
- Eller sover hon? - Hon sover.
Jag ser att hon sover.
- Kan jag få göra det här?! - Okej.
- Nu har ni gjort mig förbannad. - Förlåt. Försök stilla sinnet igen.
- Okej, det här... - Hon lider kanske av narkolepsi.
Vem där?! Andar...
Mina avsikter är goda.
Jag åkallar William Graceys ande!
Är du här, så ge oss ett tecken!
Han är här.
Varför är du här? Varför släpper du inte taget?
Om du har ett meddelande eller kanske en hälsning -
så har du här en penna och ett block som jag har köpt på CVS.
Tala med...
- Ben, kameran! - Fort!
Det är Gracey!
Han har lämnat oss.
- Vad står det? - "Prata med Leota."
Du kan kommunicera med de döda.
Det är klart.
- Kan du kontakta nån åt mig? - Vem?
Min fru.
Det var du som kände sorg.
Hon heter Alyssa.
Ja!
Jag beklagar, men det kan jag inte.
Jag tror inte att hon är här.
Kan du se om Leota är här?
Det här känns annorlunda.
Vad känner du nu?
Vansinne.
Harriet, åkalla Leota!
Jag åkallar Madame Leota!
Nej!
Hjälp! Vad i hela...?!
Hjälp mig!
Okej, vänta lite! Nej, vänta!
- Jag ville härifrån, men inte så här! - Harriet!
Harriet!
Vi har lyckats göra den arg. Jag har inte bett om en lerbehandling!
Vem är det där?
Är det Bruce? - Vänta! Bruce!
Gå inte in i huset!
Ni snor det som är mitt och lämnar mig sen i sticket...
Jag låter inget hindra mig från att besöka det här huset!
Bruce! Bruce!
Farmor, hjälp mig!
Jag är för gammal för att dö!
Vet ni varför en man i hans ålder åker fåtölj nerför en trafikerad väg?
- Han gillar att åka fåtölj... - Han älskar det. Det är hans grej.
- Jag gillar inte den där fåtöljen! - Okej, vi släpper det.
Se till att han får vila ordentligt -
och inga fler äventyr för nästa gång är det kanske allvar.
Han sa att han bor ensam, så han får ligga kvar över natten.
- Ja, för att fylla på med vätska. - Ja, det är faktiskt...
- Nej. Titta. - Nej!
- Åh du milde! - Vi borde nog gå.
- Lämna mig inte! - Nej, vi lämnar dig inte.
Vi borde åka hemåt.
Han stänger in oss, slänger ut oss... När tänker han bestämma sig?!
Den vill inte att vi pratar med Leota. Den ser oss som ett hot.
Så vi måste ta reda på vad Leota vet.
Finns det nån anhörig vi bör kontakta?
Ja, jag känner en kvinna som hjälper mig med soporna...
- Hon klarar sig nog. - Ja.
- Jag vill inte leka... - Jag behöver kolla pulsen.
- Nej, stick härifrån nu! - Låt mig bara...
Jag beklagar din frus död. Men det är bra att hon inte är här.
Levande och döda hör hemma i olika världar.
Du förstår...
Det här är vår värld... Och här är världen bortom vår.
Och det är där världarna överlappar som de levande stöter på spöken.
Som i det här huset.
Men när en själ tar sig från vår värld till världen bortom -
och känner frid, så stannar den där. Så det är bra att hon inte är här.
Hon har funnit frid. Och hon vill nog att du också gör det.
Det kan låta fånigt...
...men jag tror att själar kan skicka signaler från världen bortom.
Min salig far älskade modelltåg.
Han plockade isär tågen och satte ihop dem varenda dag.
Och dagar när jag känner mig nere, och då menar jag rejält nere...
...hör jag ibland ett tåg i fjärran.
Och jag vet att det är pappa.
Det kallas för "spökhälsningar".
Ben...
Du får ursäkta det informella tilltalet, men det känns som att jag känner dig.
Vi har nämligen en gemensam vän.
Alyssa?
Alyssa!
Alyssa?
Jag skulle inte gå in där...
Såvida du inte är ute efter en biljett till världen bortom?
Kan du ta med oss? Vi vet att din avresa närmar sig.
Alyssa!
Alyssa...
Ben? Ben!
Bruce är försvunnen och det är nåt som händer.
- Jag följer efter. - Ge mig de där. - Det är ju efter midnatt!
- Jag hjälper dig. - Harriet!
Jag bidrar med några morgonböner.
- Det är ju mitt i natten! - Inte i Rom.
- Ser du nåt? - Nej, men jag känner nåt...
Bruce, vad gör du här ute?!
Vi måste hitta Leota!
Hon är kanske på vinden?
Jag vet inte, vindar är av hävd otäcka.
- Blev det kallare nu? - Du har inga byxor, Bruce.
Kan ni två bara...
Okej...
- Jag går upp. - Bruce!
- Bruce, du måste skydda mig! - Släpp! Va?
- Du har problem med hjärtat! - Du får skydda mig.
Var försiktig!
Hallå?
Madame Leota?
Vi behöver din hjälp.
- Gjorde du det där? - Nej.
Leota? Är det du?
Närmare...
Kom närmare.
De andra förtjänade nog sitt öde, men baby, jag vet att du hör mig...
Får jag kalla dig Spökbruden? Jag står på din och alla kvinnors sida.
- Luktar lite unket... - Fränt. Det stinker. Ser förorenad ut.
Okej, här står det...
"Tillhör Madame Leota."
"Om boken inte tillhör dig, vänd då inte blad till nästa sida."
Åh gud! Åh gud säger jag bara!
Det är Madame Leotas egen samling besvärjelser!
- Förr eller senare hade nån bläddrat. - Än går drömmar i uppfyllelse!
- Vad fan är det där? - En kristallkula.
Kan den vara värd nåt?
Vi ser er. Hej.
- Madame Leota? - Det var på tiden.
Det är en farlig bok du håller i. Hoppas du vet hur den ska användas.
Hur hamnade ni där?
Jag kan visa er vad som hände, men det kommer att kosta er...
...tre dollar.
Va?! Det är rena rånet!
Det är lugnt, fortsätt.
William Gracey, vilsen i sin sorg -
sökte upp mig för att komma i kontakt med sin hädangångna hustru.
Eleanor Gracey!
Ge dig tillkänna, vakna ur vilan öppna porten till andra sidan!
När hon inte uppenbarade sig för honom åkallade vi henne - om och om igen.
Vi höll seans varje midnatt i ett år.
- Ett år?! Så omdömeslöst! - Vem sa det där?
De ständiga seanserna öppnade slussarna till spökriket.
Hundratals andar kom och gick, men hans Eleanor visade sig aldrig.
Jag bad honom sluta, av fruktan för vad vi oavsiktligt kunde frammana -
men han insisterade på att fortsätta.
Strax därefter började Gracey få meddelanden från Eleanor -
där hon bönföll honom att komma till henne på andra sidan.
Men jag förstod att det inte var Eleanor.
Vi hade åkallat en ond kraft som fann kraft i hans sorg.
Det här var inget vanligt spöke.
Han hade kraften att stänga in dessa en gång lyckliga själar i detta hus.
Nu är du min!
Innan jag hann få en skymt av honom stängde han in mig i min kristallkula.
Vem vet hur länge jag varit fast här. Det rör sig nog om flera månader.
Han har snärjt 933 själar, men behöver 1 000 stycken -
för att fullborda ritualen som låter honom lämna huset.
Var på er vakt vid fullmåne då han är som mäktigast -
annars överlever ni den inte.
Du bär på mycket sorg.
Du kommer att vara särskilt mottaglig för hans manipulativa metoder.
- Inte så länge vi är här... - Vad hade du tänkt göra?
- De är redan döda! - De kommer att bli ännu dödare.
- Vi behöver en fördrivningsformel. - Ja, en fördrivningsformel...
Men en sådan förutsätter ett föremål som en gång varit i andens ägo.
- När ni väl har det... - Nu räcker det!
Alla är oskadda. Nu letar vi upp...
Inte för att låta som en olyckskorp -
men 66 personer har dött i det här huset sen spågumman stängdes in där.
Så han har inte 933 själar, han har 999.
Och såvida inte nån av er vill börja planera sin begravning, så måste vi dra!
Schas!
Var det bara jag som inte fattade att den var äkta?
Vi får lägga på ett kol här, för alla seanser har gett huset fnatt.
Inte bara det: samtliga dödsfall här i huset inträffade vid fullmåne -
så vi har mindre än fyra dagar på oss.
Hon sa nåt om en personlig ägodel.
Hur hittar man det när man inte vet vem personen är?
Det finns en sak jag skulle kunna göra.
Jag låter min själ färdas till spökvärlden för att få en skymt av anden.
- En sorts omvänd seans. - Omvänd seans? Jag är med.
Bruce, det är väldigt riskabelt. Inget som vem som helst kan göra.
Säg "astral projektion" istället.
Det blir bara löjligt att försöka låta som om du har kommit på det här.
Nämner Bibeln "astral projektion"? Vill du veta vad som är löjligt?
Harriet, vi är alla i samma lag här.
Att vi är osams spelar dem i händerna.
Jag gillar tanken på en omvänd seans. Det är vår tur att besöka dem!
Hade ni tänkt skrämma oss? Nej, vi tänker skrämma er!
Jajamän, vi letar rätt på den här onda anden i kväll!
Ni får... plocka bort skalen.
Gör du också knaprig äggröra? Min mormor gjorde det.
Det var då hon skaffade glasögon.
Hur är det med honom?
Han är kanske lite för ung för att bearbeta existentiell ångest.
Jag hoppades att vi skulle få lägga historien med hans pappa bakom oss.
Att han skulle få vara som andra barn, men huset tillåter det inte.
- Nu räcker det med ägg. - På tal om äggsistentiell...
Åh jösses, han kommer att trilla och bryta benet...
Travis? Travis!
Ska jag prata med honom?
- Okej, men...ägga honom inte. - Äggsakt.
- Vi måste sluta med det där. - Tack. Heja!
Han landar.
- Det låter inte så där när de flyger. - Nej, du har rätt.
Vad är det?
Några på skolan har födelsedagsfest i kväll.
Jag kan så klart inte gå. Inte för att jag är bjuden...
- Den är riktigt knaprig. - Ja, äggrörans Cap'n Crunch.
Jag fattar inte varför de inte gillar mig.
Jag klär mig fint varje dag, räcker alltid upp handen i klassen -
och ser till att alla följer reglerna.
Jepp, du svarade nog på din egen fråga där...
- Jag pratade med pappa i dag. - Det är väl bra?
Han vill att jag hälsar på.
Men mamma skulle ta illa vid sig.
Säg inget till henne. Hon skulle bara bli ledsen.
Är det nåt jag är bra på, är det att bevara hemligheter.
Och vet du vad...?
Den var jag inte med på. Han började sparkas utan vidare...
Det där kändes, Action Guy...
Varsågod. Ta den.
Men var försiktig, han var billig.
Jag hade tänkt fråga om du...
"Säg om det där!"
Okej, du vann. Du vann.
- Ge hit Soulsucker! Kom tillbaka! - Säg om det där!
Mörka ande, vem du än är, snart kommer Harriet och tar dig...
Nu snackar vi riktig magi... Är det drakblod? Yerba santa?
Salvia från Costco.
När jag nu lämnar min kropp får ingen annan ta den i besittning.
Inte för att det lär gå så långt, jag har gjort det här tusen gånger.
- Du säger det som om du aldrig gjort det. - Jodå, säkert 10 000 gånger.
Varför blåser du upp det så? Hur ska jag då kunna tro dig?
Tro mig.
Om jag är borta i över tio minuter ringer ni i den här klockan.
Den hjälper mig tillbaka om jag är vilse.
Jag måste visa mig sårbar för att ta mig till andra sidan.
Det här är en bild på min hund...
...som tragiskt nog flyttade till ett bättre ställe.
Han blev överkörd av en bil. Exploderade som en vattenballong.
- Hördu! - Va?
Vi börjar.
Andar, nyfiken är min intention, glänta på dörren till er dimension.
Skydda min kropp när jag påbörjar min färd för att träda in i spökenas värld.
Tänk på nåt sorgligt...
Eleanor?
Gracey! - Vi behöver din hjälp!
Du borde inte vara här.
Hördu!
Gracey! Vänta, jag vill prata med dig.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju...
Baby, du vet att jag älskar blues.
Men kan du inte spela nåt... muntrare?
Han vill inte höra annat.
Drick mer, så låter det muntrare!
Låt honom inte se dig här.
Eleanor?
Gracey! Du måste hjälpa mig.
Ben, allt det här är mitt fel.
Vem är den här mörka anden?
Ingen vet hans namn, men han är inte en av oss.
Hans krafter går bortom vår värld och vi tvingas utföra hans befallningar.
Låt honom inte få den sista själen. Då är vi fast här för all evighet.
- Vänta... Han kommer. Ge dig av! - Gracey.
Han är här!
- Följ mig. Hitåt! - Han är här.
Fort!
Fort, härinne! Göm er!
Nej, nej...
Nej!
Ben... Letar du efter mig?
Nej, vänta!
Du behöver inte vara rädd.
Här kryllar det visserligen av de mest sorgtyngda själar -
som jagar det de aldrig fann i livet, nämligen mening, utan att våga agera.
Men dig hyser jag hopp om.
Du vet att livet saknar mening, att vi alla slutar som lort.
Bu!
Om du är villig att hjälpa mig kan jag ge dig det du söker.
Andevärlden tar inte emot mig i kväll.
Att fly är lönlöst!
Bara de svaga lider, och jag vet hur man tar sig härifrån.
Du och jag ska ingå ett förbund.
En besvikelse, men...
Men den verkliga fasan börjar senare.
Det där är inte Ben.
Du kan få det du söker...
...om du bara är villig.
Ben!
Det är jag. Jag mår bra.
Jag såg honom.
Det är inget vanligt spöke. Gracey var livrädd. Alla var det.
Ett spöke som hemsöker andra spöken?
Är det rättvist? Finns det inga regler?
- Såg han mänsklig ut? - Rätt så.
Han gick med käpp och haltade och hade huvudet i en hattask.
Hur är det "rätt så" mänskligt?
Såg du nåt annat som kan hjälpa oss att identifiera spöket med hattasken?
Jag kan ge dig det du söker.
Ansiktet i asken...
Han hade ett skevt flin som etsade sig fast i minnet.
Hur var det?
För att vara en spökvärld myllrade det av... liv.
Det var inte ens så svårt att ta sig dit.
Nej, under ett par minuter kändes det som om jag var hög.
- Som en utomkroppslig upplevelse. - Nästan en pirrande känsla.
Harriet, jag vet att du har gåvan, men jag kände mig så sårbar...
- Nej då, det är lugnt. Jag är begränsad. - Nej, det är du inte.
Jo. Min familj trodde inte heller att jag hade gåvan.
- Har du nån familj i livet? - Tre systrar, som mobbat mig hela livet.
Min storasyster är hemsk.
Min mellansyster är helt avskyvärd.
Men min lillasyster...
Hon är nog djävulen själv.
Nåja, jag vet att jag inte är den enklaste att umgås med...
Det är inte det, Harriet. Han är ute efter mig.
Han vill att jag blir den sista själen.
Nej, Ben, du är inte ensam i det här.
Min fru omkom i en bilolycka.
- Hurdan var hon? - Fantastisk.
Hon var alltid bara sig själv.
Hon gillade att dansa, trots att hon var kass på det.
Och hon var världens långsammaste löpare.
Hon sa "Vi tar en joggingtur", och grundade med en cheesesteak.
Hon var en som inkluderade alla.
Medan jag var... tvärtom. Folk gjorde mig illa till mods.
Du saknar all social kompetens.
Sant.
Och jag... hade aldrig tagit mig så här långt utan hennes hjälp.
Men så en dag...
...blev hon sugen på tater tots. Det blev hon ofta.
Hon bad mig följa med...
...men jag var så stressad med jobb och annat som skulle göras.
Så jag... började skrika på henne:
"Inte nu, jag är upptagen!"
Så hon åkte.
Hon svängde tydligen av för att köpa glass på Baskin Robbins -
och var med om en olycka, och 20 minuter senare... var hon död.
Därför la jag all tid och energi på att färdigställa kameran.
Jag ville se henne en sista gång.
Hon dog ensam.
Det känns som om hon inte visste att jag älskade henne.
- Jag är säker på att hon visste. - Det gjorde hon definitivt.
- Hur såg hennes kolesterolvärden ut?! - Bruce!
Föreställ er själva! Cheesesteak, tater tots, glass...
- Bara salt och fett! - Herregud, Bruce!
Hon var ändå på väg ner i graven.
Tack, Bruce. Jag behövde det där.
Jag vet inte om nån av oss tar sig ur det här levande, särskilt Ben -
men jag hade inte velat göra det här med några andra.
Vänta lite, du sa att hans ansikte hade etsat sig fast i dig.
Just det.
Då har jag en idé.
Min vän har blivit rånad och är fortfarande i chock -
men vi vill få hjälp med en fantombild medan han har det färskt i minnet.
Han var lång.
Lite hopsjunken och väldigt smal.
Hans hår stack liksom ut under en... hög hatt.
- Hög hatt? - Ja.
- En hög hatt? - Ja, ingen kubb eller cowboyhatt.
- En opera- eller trollkarlshatt. - Som man drar fram kaniner ur.
- Ögonen, satt de brett isär, tätt...? - Ganska normalt, tror jag.
- Så normala ögon... - Men de var liksom insjunkna...
- Väldigt insjunkna ögon. - Lite som en tvättbjörn. De satt djupt.
Så här liksom. Och inga ögonlock.
Djupt insjukna, inga ögonlock...
- Och näsan? - Ingen näsa.
Nej, varför skulle han ha det...
- Och så log han. - Rånaren log alltså...
Men han saknade läppar. Det var ett sorts ständigt grin...
- Ja, så där. Precis. - Typ så här.
Inga läppar, visst.
Såg han ut så här?
Wow! Vadå, ritade du det där nu?!
Vet ni vad som vore häftigt? Att se honom med hud.
Besöket på polisstationen gav resultat.
Alistair Crump. En väldigt elak typ.
Son till fastighetsmagnaten Addison Crump.
Fadern slängde ut Alistair när han ännu bara var barn -
efter att han gråtit för mycket på sin mammas begravning.
För att göra honom tuffare, sa han.
Hans fars societetsvänner vände pojken ryggen -
och utan vare sig släkt eller vänner försvann Alistair.
Långt senare, efter faderns gåtfulla död -
återvände Alistair, nu förmögen -
och blev snart känd för sina extravaganta fester -
med gäster som en gång förrått honom.
Men många av dem återvände aldrig från festen.
Ryktet uppstod att Alistair ägnade sig åt nån form av svart magi -
och att han förrättade blodsoffer för att bibehålla sin rikedom och makt.
Några kroppar hittades aldrig -
- men efter åratal av ständiga övergrepp gjorde tjänstefolket till sist uppror -
och högg huvudet av Crump.
Men precis innan klingan föll -
svor Alistair att utkräva hämnd från andra sidan graven.
Crump, en mördare när han levde...
...och en mördare i döden.
Som tur är har hans gamla hus klassats som historiskt landmärke.
Det ligger några timmar norrut och är numera ett pensionat.
Vi åker och tar nåt som tillhört Crump. Vi har adressen.
- Jag hämtar mina grejer. - Jag följer också med.
Säg om det där!
- Vi är honom på spåren nu... - Vad har hänt med skrivaren?
Den är på gång, nu så...
- Ser nån annan det här? - Jag ser det.
Tänker du redan lämna oss?
Ben, adressen!
Om du lyckas ta dig ut, åk till Crump Manor!
Jag älskar överraskningar och har förberett en till dig...
Travis...
Kvicksand! - Travis?!
- Dynamit! - Vi är instängda. Försök hitta en utväg!
Vi måste härifrån - nu!
Ta er till figurerna!
Travis, ta tag i en figur!
- Såja, håll i dig nu! - Okej...
Titta inte ner!
Ben!
Inte i dag, Satan!
Ge dig av härifrån!
Inte i dag!
Bruce!
Tänderna ser vassa ut, Ben.
- Damen i tavlan, vad gör vi nu? - Kom på nåt fort!
Fort!
- Ta en närmare titt på taket. - Annars möter ni samma öde som min man.
- Ta oss härifrån! - Snart så, Travis...
Den kommer närmare...
- Ser du den där? Klättra upp för den. - Okej...
- Fort! - Jag får inget grepp!
- Kom igen, Ben. - Jag försöker!
Ja! Äntligen...
- Titta, Kent! - Kent!
Jag går till bilen i fem minuter och blir utelåst, vad hände?
Crump försöker hålla oss kvar.
- Bruce! - Upp med dig, Bruce!
Okej... Det där gick ju bra.
Nu ska vi se...
Lugn...
Ner med huvudet.
Jag kör. Jag skulle gärna förklara men det finns inte tid för det!
Hoppa in.
- Försiktigt! - Jag är för ung för att dö! Kör!
- Det är svårare än det ser ut. - Kör bara!
- Jag vill inte dö, plattan i botten! - Jag kör så fort det går!
- Träden attackerar! - Det är svårare än det ser ut.
Nu så...
- Se upp hur du kör! - Wow!
- Vad är det som händer?! - Vi vet vem han är. Han är inte glad.
- Och det där gänget? - De vill kanske hjälpa oss.
Dö inte!
Det är inte bara pensionat -
ägarna Pat och Vic anordnar även middagsteatrar.
Du spöket, har du nåt emot att vänta här medan vi tar tillbaka ditt hem -
så att du slipper hemsöka oss i evighet?
Tack. Tackar.
Visning om fem minuter. Bra tajming.
Okej, vi tar en pryl och drar, okej? In och ut - fort som attan.
Visningen tar cirka tre timmar. Toalettbesök är strängt förbjudna.
Sir Alistair Crump ville ha traktens pampigaste hus.
Som ni ser saknas sittplatser i foajén.
Han tillät inte att någon satt ner när han kom in i rummet.
Den där käppen, var den Alistair Crumps?
Nej, det där är min käpp, som jag använder av personliga skäl.
- Tillhörde nåt här i rummet honom? - Nej.
Varför är vi ens här?
Här lägger ni kanske märke till att den här stolen är högre än övriga.
Han lät korta stolsbenen och la dynor på sin egen stol -
för att hamna ovanför de andra.
Så gemen att man fylls med respekt.
- Var det där hans dynor? - Nej.
Det här porträttet föreställer hans tredje fru, Margaret.
Vid målningens tillkomst var hon hans älskarinna.
Det var faktiskt tack vare tavlan som hans andra fru fick nys om affären -
när han hängde upp den här.
- Så kan man också göra. - Ja...
"Jag litar inte på en man som läser eller på en kvinna som... läser."
Var det svårt att hitta bra citat?
- Den här kammen, tillhörde den Crump? - Nej, det är en kopia.
- Varför ligger den då i en glasmonter? - Vill ni leda visningen?
Nej... Nej.
Ursäkta mig, jag måste tyvärr avbryta där.
Det har skett... ett mord!
Alistair Crump har halshuggits.
Var det butlern? Nej.
Ingenyn som är här på besök? Hon var med mig.
Mitt namn är Vic. Jag är också er guide och har stor teater- och filmvana.
Det finns fler historier att berätta, så om ni följer med till salongen...
Pat och Vic är fantastiska.
Ett mord!
- Huvudet ligger säkert i vårt rum. - Det gjorde det inte senast.
- Vad sa ni? - De hittade kroppen, men inte huvudet.
Den misstänkte gick härifrån tomhänt, så man tror...
...att huvudet är kvar här.
Tack.
Vi måste hitta huvudet, men hur - om ingen gjort det på 150 år?
Det finns ett annat sätt.
Vi är inte ensamma här.
Okej...
Hallå?! Det slår mig nu att jag inte vet vad du heter.
Ben, håll en normal samtalston.
Kapten?
Jag har en idé. Vad är du ute efter?
Du hjälper oss, så hjälper vi dig.
- Okej, det är bra... - Han är öppen för att hjälpa.
Okej. Skriv på spegeln vad du vill ha hjälp med.
TA MIG TILL HAVET
Till havet, absolut! Det kan vi helt klart göra.
Hjälp oss, så tar vi dig till havet.
Vad kan du berätta om Crump?
CRUMPS SISTA SJÄL MÅSTE GE SIG VILLIGT...
...OCH OM HAN BEVILJAS DEN...
FÖLJ MIG.
Och jag har knappt tagit några lektioner!
Nej, ingen allsång, om jag får be.
- Och så kom vi inte längre... - Vänta.
- Jag kommer inte ner där. - Inte jag heller.
Lägg av... Vill ni att jag går ner där?! Skämtar ni? Jag är ett barn!
Det är sant. Du behöver inte göra det.
- Fast du måste typ göra det. - Du måste.
- Hur är det fatt? Allt bra? - Nej, det är rena skräcktunneln!
PIGAN FULL AV HYSS HAR GETT SIN SISTA KYSS
Herregud...! Det var här han gömde kropparna.
Travis?!
- Travis, gick det bra? - Ja, det är lugnt.
- Hoppas de är oskadda i huset. - Titta...
- Vadå? - Tater tots. En spökhälsning.
Få se. Nej, det är mina jalapeños.
Ser mer ut som tots.
Hann vi fram i tid?
Allt verkar normalt... Även om "normalt" här är skitläskigt.
Är vi inte tillbaka om två timmar -
och det här trodde jag aldrig jag skulle säga - så ringer du polisen.
Vänta. Vänta lite!
Travis, du måste stanna i bilen.
Det var ju jag som skaffade fram hatten! Låt mig hänga med.
Travis, det är alldeles för farligt.
Visst, då snackar jag väl med pappa, då.
Stanna här. Och ge mig den där.
Nu kör vi.
Kent, kom nu. Vad håller du...?
Om vi behöver utföra en exorcism ligger vi risigt till...
- Varför...? - Jag är inte ens präst!
Jag säljer halloweenprylar och ville tjäna lite extra deg.
Alla vill tro att deras hus är hemsökt så jag stänker vigvatten och får betalt.
Jag är en bedragare. Tyvärr.
Du...
Jag bryr mig inte om vad du är, för jag vet att du hjälpte mig.
Du hjälpte mig inse att jag hade nåt värdefullt. Du visade mig det.
Vad vi än måste konfrontera därinne så klarar vi det inte utan dig.
Fader Kent! Jag har en fråga:
Vill du bli hjälte?
Lägg av... Du kan ju inte använda mina repliker mot mig.
- Så kom igen, nu kör vi! - Jag behöver ett järn.
- Det är snart midnatt... - Ja, Harriet måste utföra besvärjelsen.
Harriet?
Bruce, du får inte göra så. Var är alla?
Huset har tömts, det är över.
Harriet hittade nåt hokuspokus i boken.
En stundvis hårresande historia -
men den gemensamma kampen var nödvändig för vår karaktärsdaning.
Okej, så var är Harriet och Gabbie?
I lanthandeln. Kolagodis.
- Åkte de för att köpa kolagodis? - De for iväg för att handla.
- Drick upp! - Det är bra för mig, tack.
Jag letar rätt på dem.
Och så var det bara två kvar.
- Ja, nånstans är det väl happy hour... - Happy hour?!
Vilket förtjusande uttryck!
Happy hour!
Pappa... Jag är rädd.
- Är det där hatten? - Nej, det är en kopia.
Får jag se?
Bruce, mår du bra?
Så här gör vi: Du ger mig hatten.
Därefter lämnar du huset och kommer aldrig hit igen.
- Jag är här! - Var är Travis?
- Ge mig hatten. Ge hit den! - Nej!
Som skriften säger!
Jag kommer till dig, Harriet. - Jag hjälper dig snart, Gabbie.
Satan vilken fart!
Det är fullmåne. Crump är som starkast nu.
- Påbörja fördrivningen! - Okej...
När gångjärn gnisslar där dörrar ej finns...
Tack för hjälpen, lektorn.
Bruce!
Detta fördömda hus kväver mig. Det är dags för mig att ge mig av.
Jag tar hatten.
Glöm det.
999 själar vistas här.
Men det finns alltid rum... för en till.
Och tänk, det kunde ha blivit du, Ben.
Travis? Var är Travis?
Travis väntar i bilen. Han pratar med sin pappa.
- Va? Det är inte möjligt. - Gabbie, han har kontakt med sin pappa.
Hans pappa är död, Ben. Han dog för drygt ett år sen.
Blev ni överraskade nu?
Jag saknar dig. Jag vill träffa dig.
Jag vill också träffas, men hur?
- Jag har min villiga själ. - Åh herregud...
Jag vill inte vara en dålig värd, men måste skynda till en återförening.
Men jag lämnar er inte utan sällskap.
Lysande, en spökarmé.
Låt mina vänner visa er runt.
Tjingeling.
Travis...
Vi måste bara komma åt hatten.
Harriet, sök råd av Madame Leota.
Gabbie, du och jag letar rätt på Travis.
Bruce, du stannar här, okej?
- Ta hatten så fort spökena ger sig av. - Varför skulle de ge sig av?
Du har den viktigaste uppgiften: att avleda deras uppmärksamhet.
Vi har inte tid! Kom nu!
Kent, jag tror på dig.
Leota!
Travis!
Han försöker hålla Travis borta från oss!
- Travis. - Pappa?
- Gabbie! - Ben!
Dags att avleda...
Tänker ni sätta er upp mot mig? Jag slungar en exorcism mot er - nu!
De onda skall fördrivas härifrån.
Madame Leota...
Vi behöver er hjälp.
Jag försökte fördriva honom, men han är på tok för stark.
Vi kan bara besegra honom genom att förena våra krafter.
Du måste släppa mig fri.
Med kraften i Kents ord befaller jag er! Ipso facto. Carpe Diem. Försvinn!
Det var som jag trodde. Exorcismen bet inte, och vet ni varför?
Ni är för dumma för att förstå latin.
Fortsätt, det funkar.
En skock blåsta spöken.
Japp, en bunt idioter!
Nu dör jag.
Gracey, jag behöver din hjälp! Hjälp mig att hitta Travis.
Gracey, du måste hjälpa mig!
Häråt. När världarna blandas går det att hitta snabbare vägar.
Det finns en formel i min bok.
Men den kan bara läsas av en som har den sanna gåvan.
Du tror kanske inte på dig själv, men det gör jag.
Befria mig, så hjälper jag er att fördriva honom.
Travis? Är det du?
Jag är här, pappa.
Skynda dig, Bruce! Jag kan inte uppehålla dem länge till!
Hjälp!
Jag letar rätt på de andra.
- Ben, lycka till. - Tack, Gracey.
Travis!
- Travis, ge mig handen. - Jag ska träffa pappa.
Jag hade fel. Din pappa är inte här.
Jag är ledsen, men vi hinner inte nu.
Jag hör ju honom.
Travis, vem är det där?
Du, tänk efter nu.
Din pappa skulle vilja att du var med din mamma.
- Jag avskyr det här stället! - Ja, men ni kan flytta nån annanstans.
Jag avskyr alla ställen! Allt känns fel utan honom.
Travis... Jag förstår hur ont det gör. Det gör ont i mig också.
Men du måste lita på mig nu. Kom och berätta hur eländigt du mår.
Vi kan vara eländiga ihop.
Travis, saknar du mig inte?
Din pappa älskar dig. Han vill se dig växa och leva!
Kom, Travis.
Kom nu. Kom!
Travis, lyssna inte på honom.
Låt honom inte lura dig. Kom nu.
Vi kan vara tillsammans igen!
Han utnyttjar din sorg. Du måste släppa taget, Travis.
Du klarar det.
Lämna mig inte!
Såja, jag har dig.
Det där gjorde du bra.
Men det där är inte bra.
Kom, vi klarar det här.
Där nere finns en utgång.
Travis?! Tack och lov!
- Fort nu! Mamma! - Snabbare! Spring!
Jag sa ju att alla vägar bär till mig.
Och låt mig vara tydlig:
Antingen hemsöker jag pojken och hans mamma i all evighet -
eller så ingår du och jag en pakt.
Du behöver bara vara... villig.
- Nej, nej... - Ben, lyssna inte på honom.
Han ska inte få skada Travis - eller dig.
Gör det inte, Ben. Snälla.
- Gör det inte! - Ben!
Nej, nu räcker det.
Jag menar, se på er själva! Vill ni tillbringa evigheten så här?
Och bara jaga folk?
Och ni är faktiskt inte så värst läskiga. - Eller jo, du är rätt otäck.
Skulle du kunna vända dig om medan jag avslutar här? Tack.
Det rätta valet, Ben.
De andra kan aldrig läka såret i dig.
Ni låter Crump lura er att springa hans ärenden - för vad?
Vill ni vara instängda här i all evighet?
Tro mig, jag kan avslöja en bluff. Faktum är att det här har varit en bluff.
Hela jakten var en avledningsmanöver, så att vi kunde komma åt hatten.
Kanske är det i dag ni går över till det segrande laget.
Dagen då ni står upp och frågar er: "Vill vi bli hjältar?"
Har jag ditt ord på att du aldrig hemsöker dem igen?
Din själ är den sista jag behöver.
Du vet vad som krävs för att rädda dem.
Ben, du har vänner här!
Från stunden då du steg in huset kunde jag nästan ta på din sorg.
- Jag vet vad du har längtat efter. - Lyssna inte på honom!
- Säg det! - Jag är villig!
Ta min hand, så förenas du snart med din älskade Alyssa...
För i den här världen har du ingen.
Harriet?
Det är för sent.
Det är jag inte så säker på, Crump.
Du stängde in mig... Dags att återgälda tjänsten.
Jag befriade henne!
Ynkligt. - Ta hand om dem!
Först måste de ta sig förbi mig.
Och med "mig" menar hon "oss"!
Ni har förrått mig för sista gången! Det här kommer ni att få ångra...
- Jag har hatten! - Bruce!
Stoppa honom!
Ge den till oss, vi måste fördriva honom!
Jag har fått nog av dig!
- Förgör dem! - Bruce!
Vi behöver fortfarande ägodelen!
- Jag kan hämta den. - Nej, Travis!
- Jag kommer, Bruce! - Hjälp Travis!
Nu räcker det! Jag får göra det själv.
Vänta! Du har rätt! Du har rätt om mig och min sorg.
Ta hatten!
De här människorna...
Du kommer inte undan!
De kan inte befria mig från sorgen.
Jag kommer!
Harriet, du har kraften. Gör slut på honom!
Men de kan rädda mig från dig.
När gångjärn gnisslar där dörrar ej finns...
...och dödens stillhet råder...
...skall dessa själars vandring upphöra.
Återvänd till gravens ro!
Ben, nej!
Säg om det där!
Återvänd!
Jag ska plåga dina vänner i all evighet.
- Säg det igen! - Återvänd!
Återvänd!
Ben! Följ med mig, och träffa din fru!
Sista chansen att berätta för Alyssa att du älskar henne.
Hon vet.
Ben... Nej. Nej!
Jajamän, vi klarade det! Kom hit, din otäcking!
Jag tror att ni har fått tillbaka ert hus.
Ben!
- Du är oskadd! - Du var suverän!
Tack.
Kom hit!
- Precis som i historieböckerna... - Vi hade inte klarat det utan dig.
Och ni är fria att återvända till spökvärlden.
Så ge er av! Far er kos!
Vi måste snacka om var gränserna går.
Många av spökena verkar inte vilja ge sig av.
Hur känner du?
Besvärjelsen avtar snart och jag återvänder till kristallkulan.
Det är riktigt rymligt där inne.
Jag hör hemma i det här huset.
Ja, de här spökena vill definitivt inte ge sig av.
- De får huset. - Fast nån måste ju hålla ett öga dem...
Japp!
- Det är ingen fara, var inte rädd. - Gå bara.
Hej...
Ta väl hand om hennes saker nu.
Nån lyckligt lottad kvinna i församlingen blir nog väldigt glad för dem.
- Du har ingen församling. - Jag tycker ändå om att ge.
Allt bra?
Ja.
Kör hårt.
Vi ses i kväll.
Hördu...
Hallå där.
Hur är det?
Så fin...
Vad har du där?
Vad heter du?
- Förlåt att jag sen... - Hej!
Föreläsningen drog ut på tiden, men...
Du fick jobbet, såg jag.
Du står framför sjukhusets nyförvärv.
- Så ni blir kvar här ändå? - Det kunde jag ha svarat på förra veckan.
Varför ha ett medium som vän om man inte ställer frågor?
- Det är sant... - Ben!
- Glad halloween. - Detsamma.
Berätta nu.
Jag blev framröstad till vice ordförande i elevrådet.
Va?! Otroligt!
Gissa vem som blivit riktig präst? Om du känner några giftassugna...
- Kom nu, chilin kallnar. - Okej.
- Får jag stiga på? - En varning innan du går in...
Det kan förändra hela ditt liv.
Den risken tar jag gärna.
Då är du så välkommen.
- Snyggt! - Skål.
För livet efter detta!
- För livet efter detta. - Och livet nu!
Wow, kolla in det där!
Alla tiders!
Översättning: Joakim Troué Svensk Medietext