Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VRĂJIȚI
Da!
Ellian!
Așteaptă!
E prințesa Ellian. Deschideți porțile!
Da!
Pe bune? Nu! Au dat semnalul.
Iar? Ellian, abia ai ieșit.
Îmi pare rău.
- Mă cheamă datoria. - Ce mai viață de prințesă!
E în regulă. Ne vedem diseară, la ziua ta. Anul trecut a fost super tare.
Da. Anul ăsta vom fi doar noi, familia.
Pe relax, așa.
Foarte restrâns.
Serios? Nu e stilul tău.
Am 15 ani. Sunt adolescentă.
Așadar, vreau să petrec mai mult timp cu părinții mei.
Dacă vrei să ne vedem mai târziu, ne găsești în piață.
- Pa, Ellian! - Haide! Să mergem!
Bravo, fetițo!
Prințesă Ellian!
Am promis că nu voi folosi racheta azi, dar...
Ministră Nazara...
Alteță,
regele și regina solicită o audiență.
O audiență din aceea?
E treabă serioasă.
Să stau în piață cu prietenii mei.
Asta ar trebui să fac.
Dar pot?
- Prințesă! - Nu.
Haide, Flink!
O luăm de la capăt.
Bine-ați venit în lumea mea!
Nu-s eu de vină c-arată așa părinții mei
Sunt agitați
Pot să vă muște, când v-apropiați
Da, sunt prințesă
Dar nu-i tocmai grozav
Pare un fleac, dar ce să fac Dacă părinții sunt monștri
De-a dreptul doi monștri. E grav
Secretul ăsta îmi distruge garderoba.
Scuze, dle ministru Bolinar!
- Tată! Mamă! - Nu, vă rog!
Dacă s-ar afla vreodată...
Rege rău! Regină rea!
Stai liniștită, o rezolv eu!
Așa!
Aici!
Ce regină cuminte!
Iată, un an
S-a împlinit
De când o vrajă i-a înlănțuit
A făcut bum
Și s-a aprins
Atunci blestemul pe ei i-a cuprins
Mă întreb care este leacul misterios
Nu l-am aflat
Dar e ciudat să-mi văd părinții ca monștri
Mai rău decât monștrii, serios
Voi poate-aveți părinți încordați
Nepăsători sau cu capul în nori
Plini de nevoi
Toane și frici
Ai mei, cu gândul doar la ei
Mă fac să par un lucru mărunt
Ei nu văd că sunt aici
Draga de ea!
Biata de ea!
Cu așa neamuri eu nu aș rezista
Niciun reproș
Calmă mereu
Ea ne zâmbește, dar știu că-i e greu
E atât de matură
Ei distrug tot ce văd
- I-a îngrijit - Și i-a păzit
Să nu se afle că-s monștri
Dar viața cu ei e prăpăd
Și între timp mai am de semnat
De inspectat
De renovat tot ce-au dărâmat
Țin un discurs, dau un decret
Și, da, visez la altceva
Dar sunt atâtea de rezolvat
Și-ascundem un mic secret
- Ți-ai terminat temele? - Le fac când mă întorc.
Îmi distrugi viața.
Cât mi-aș dori
Măcar o zi
Părinții mei să nu mă lase în pace
Să-mi dea porunci, pedepse
Enervant? Sigur, bine
Ai mei nu mă observă Și fac doar ce le place
Pare grozav? Nu-i deloc! Asta e! Și viața mea
De-un an s-a schimbat
De când părinții mi s-au transformat
Toți sunt stresați
Înnebunesc
Nu am soluții, dar mă străduiesc
Și rămân optimistă
Până-și vor reveni
Chiar dacă știu că se comportă ca monștrii
Sălbăticiți și neciopliți
Și distrug totul, ca monștrii
Mie mi-e dor, și-n ochii lor
Îmi văd părinții, nu monștri
Ei nu sunt monștri
Eu știu că nu-s monștri
Dar par a fi monștri
Și azi
- Deschideți ușa! - Vai!
- E Generalul Cardona, din nou. - Vreau să-i văd pe rege și regină.
Deschideți ușa!
Mamă, tată, liniște!
N-o putem reține la nesfârșit.
Știu. Dar gândește-te ce ar face, dacă ar afla!
- Lăsați-ne să intrăm! - Nu e cea mai calmă persoană.
- Deschideți! - Ce zicem de data asta?
Deja am folosit toate scuzele posibile.
Vizită de stat.
Dispută sindicală. Summit comercial.
Dați-mi voie!
În fond, eu sunt ministrul comunicațiilor. Maestru al cuvântului rostit.
Colonoscopii.
Câtă măiestrie!
Mă voi întoarce mâine.
Și, de data asta, chiar o să-i văd pe rege și regină.
- Scumpo, asta nu mai poate continua. - Știu.
A trecut un an și tot n-am aflat cum să...
Cum să rupem vraja. Știu.
Ce-o să facem?
Of, ce mai e acum?
A sosit dirigintele Poștei Regale.
Vin cu noutăți despre mesajul tău adresat Oracolelor Soarelui și Lunii.
Au răspuns?
După cum știi,
oracolele trăiesc în Pădurea Întunecată a Întunericului Etern,
cel mai periculos loc.
Prin urmare, am trimis opt
dintre cele mai bune păsări, ca mesajul tău să ajungă în siguranță.
Și l-au primit?
La intrarea în pădure, șapte dintre cele opt păsări
au consumat fructe fermecate de pietrificare
și s-au transformat pe loc în piatră.
Moment de reculegere.
- Dar cealaltă... - Simon.
Millie.
Cedric.
Cedric al doilea.
Hannigan.
Ambrose.
Micuța Dorrit.
Nu-i vom uita niciodată.
Tragic...
Dar a rămas o pasăre, nu?
Sper că e chiar micuța asta cu un mic pergament în cioc.
Corect.
Cea mai curajoasă pasăre, Bătrânul Joe, s-a întors cu răspunsul tău,
învingându-și frica de Pădurea Întunecată a Întunericului Etern.
Totodată, s-a limitat la ingerarea de fructe fermecate
din soiul pitic, cu acțiune mai lentă.
A fost o pasăre bună.
Mi-a fost ca un fiu.
ADAUGĂ APĂ!
„Adaugă apă!”
Unde e mesajul? Unde a dispărut?
Flink, hoțoman mic! Iar ți l-ai băgat în obraz?
Salutări, prințesă Ellian din Lumbria!
Suntem Oracolele Soarelui și Lunii.
Lunii...
Situația ta nefericită ne intrigă.
Dar, pentru a rezolva problema, trebuie s-o studiem minuțios.
Os, os...
Flink, vin aici, la noi.
Prin urmare, așteaptă-te să ajungem în regatul tău
în ajunul ultimului pătrar
în a treia zi a celei de-a treia luni.
Buni, buni...
Nu „buni”. Luni.
Luni.
Ultimul pătrar, a treia zi, cea de-a treia lună?
De ziua mea. Adică în seara asta.
La mulți ani, prințesă!
Nu ne-am înțeles să părem misterioși și oarecum înfricoșători?
Ba da.
Scuze!
Oricum, vom ajunge în curând.
Pregătește-te de sosirea noastră!
Ura!
Gata cu monștrii! Gata cu secretele!
Doar părinți normali și o viață normală.
Bolinar și Nazara o să fie încântați.
E groaznic! Uite ce pungi am sub ochi!
Ce am devenit?
Vorbesc 17 limbi.
Am scris constituția regatului.
Sunt o comoară națională, naibii!
Și am ajuns să-mi petrec diminețile
proiectând un dispozitiv de curățat mizeria de monștri?
Ne trebuie un lider adevărat. Acest regat nu va rezista în lipsa lui.
Iertare, stimați miniștri,
dar cadourile se adună,
iar sala de recepție e puțin cam...
Distrusă?
Nu prea mai există.
Adu-le aici!
Bine.
Nazara, nu mai putem păstra secretul prea mult timp.
Hopa!
Ce va face poporul când va afla?
Nici nu vreau să mă gândesc.
Regele și regina erau foarte iubiți.
Foarte iubiți.
LA MULȚI ANI, ELLIAN!
TE IUBIM!
Dar, dacă mă gândesc mai bine, e aici cineva și mai iubit.
Cine? Eu? Drăguț din partea ta.
Nu tu, copil mare ce ești!
Prințesa.
Îți dai seama câți ani va împlini?
N-am nici cea mai vagă idee.
Mulțumesc.
Împlinește 15 ani.
Asta ar putea rezolva totul.
Ce tot spui?
Știi și tu că viața nu-i ușor de suportat
Tot castelul este ruinat
E de neînchipuit
Eram demni, stilați Fermecători și eleganți
Și-acum strângem după elefanți
Nu-i deloc ce ne-am dorit
Cum ar fi să dăm petreceri Și să ne desfătăm?
În mătăsuri să ne îmbrăcăm
Așa cum făceam cândva
Ce plăcere printre demnitari să ne plimbăm
Să bem vin și brânză să mâncăm
Păi, eu cred ca am putea
Dar n-o să se întâmple!
- Eu cred! - Ba nu!
Ba da!
Destinul banal se transformă-ntr-un bal Și din nou vom dansa
Pornim la pas
Ni se așterne-n față
Drumul spre-o nouă viață
Pas după pas, problemele vor dispărea
Și pas cu pas
Lumea înaintează
Ce-a fost nu mai contează
Totul se va schimba
Stai puțin! Ce propui să facem?
Precum știi
Prințesa s-a maturizat, de azi
Așadar, e acceptat, de azi
- Să preia conducerea - Așa!
Și de-ndată ce palatul se va-nviora
De confort iar ne vom bucura?
Și-un pahar vom închina
Îmi place.
Știu că-ți place
Așa-i, de necrezut!
- Cu stil - Și talent
Un plan eficient tocmai am conceput
Întâiul pas!
O nouă provocare
Practic, o redresare
- Pas după pas - Îndată ștafeta predăm
Și pas cu pas
Pe scara socială
Ordinea naturală
E timpul s-o schimbăm
Întâi, se vor pierde subit
Atunci anunțăm c-au murit
Apoi, după ce i-am jelit
Copila-i urmează firesc
- Și pas... - O s-o încoronăm
- Cu pas! - Minunat o-mbrăcăm
- Ce pas - Zece ani guvernăm
- Ce simplu! - Da
Dacă va accepta Intră-n dansul regesc
Miniștrilor!
- Prințesă! - Am găsit soluția.
- Și noi. - Vom rupe vraja.
Vei fi regină.
- Stai, ce? - Cum?
În sfârșit, Oracolele mi-au răspuns. Vor rupe vraja.
Ar fi minunat!
Firește. Dar, dacă nu pot, regatul tău are nevoie de un conducător adevărat.
- O regină. - Stați puțin! Și părinții mei?
Îi vom trimite la țară, unde pot zburda fericiți în voie.
Și îi poți vizita oricând vrei.
Bine. Sunt de acord.
Dar numai după ce încercăm mai întâi cu Oracolele.
Desigur, dar apoi...
Apoi nu mai contează
- Căci se va termina - Dar...
- Niciun „dar” - Totuși...
- Te vom încorona? - Da
Să pășim
- E primul pas - Pas către împlinire
Înapoi spre reconectare
Pas după pas De nenorociri vom scăpa
Pas după pas
Chiar după sărbătoare
După încoronare
Viața se va schimba
Totul se va schimba
Viața se va schimba Totul se va schimba
La mulți ani, dragă prințesă Ellian!
La mulți ani!
- La mulți ani, prințesă! - La mulți ani fericiți, scumpo!
Vă mulțumesc pentru această minunată...
Pe aici, Majestate. Aici!
- Mamă! Tată! - Bravo, băiete!
Dacă mi se-mplinește dorința, un motiv în plus de sărbătoare.
Da. Să bem pentru asta!
Bolinar?
Mă scuzați! Pardon! Am o treabă regească.
O felie, te rog!
Uite! Majestate, concentrează-te!
Ia uite ce v-ați gătit în onoarea aniversării mele!
Așa, bravo!
- Hei! - Mestecă, sire!
Tată! Dă-i drumul!
Mulțumesc, prințesă.
Bun, nu-ți place să porți coroana. Am înțeles.
Dar coroana e importantă și valoroasă, așa că... Stai așa! Unde e?
Flink!
Treci încoace!
Nu!
Șobolan mov și nesuferit!
Tortul meu...
Recunosc, îți stă bine.
Sincer, prințesă, nu înțeleg afecțiunea ta pentru acest parazit îngrozitor.
Au ajuns.
Au sosit.
Fii calmă!
Vă prezint singurii arhitecți ai universului cunoscut și necunoscut,
cele mai puternice și fermecate ființe din toate timpurile,
Oracolele Soarelui și Lunii!
Salutare, cetățeni ai Lumbriei!
Lumbria...
Excelente servicii, Lawrence.
Îți dau cinci stele.
Cinci stele? Ai înnebunit? Înăuntru mirosea a varză fiartă.
Mi-a plăcut. Îi dădea un aer mai primitor.
Distinse Oracole,
în numele regatului Lumbriei, vă mulțumesc pentru prezență.
Deci tu ești prințesa Ellian.
Chiar eu, cea cu diadema.
Sărbătorita.
Încântat de cunoștință!
Eu sunt Luno.
Iar eu sunt Sunny.
Am o presimțire bună.
Bun, să vedem!
În scrisoare, ai spus că ai niște probleme cu părinții tăi?
Crezi că sunt...
- Cum le-a zis, Sunny? - Monștri.
Așa. Monștri.
Și ce te face să crezi că părinții tăi sunt monștri?
Păi...
Aoleu, nu glumeai!
Părinții ei sunt monștri.
Da, știu. De-asta am nevoie de ajut...
Tată, nu! Sunt oaspeții noștri.
Mamă, și tu.
Credeam că e o metaforă.
Credeam că exagerezi.
- De ce aș face asta? - Pentru că ești adolescentă.
Cine vrea jucăria?
Așa, prinde!
Stai, sire!
Mă scuzați.
Uneori sunt greu de stăpânit.
Prințesă, ceva îmi spune că părinții tăi au fost
în Pădurea Întunecată a Întunericului Etern.
Repetiția arată cât de întunecată e.
Da, au fost.
De unde ai știut?
E singurul loc unde există acest fel de magie.
Și, nu te supăra, dar, dacă nu se schimbă curând,
vor rămâne monștri.
Ce? Nu! Vă rog, faceți ceva!
Firește. N-am călătorit până aici în gura unei broaște ca să nu facem nimic.
Dă-mi bagheta!
- Nu am bagheta. - Glumești? Unde e bagheta?
Am schimbat-o pe una mai bună.
Poftim? De ce ai făcut asta?
Am vorbit despre asta.
- Chiar am vorbit. - Ce tot spui?
- Nu mi-ai spus asta. - Ba da.
Toate astea sunt informații noi.
Ți-am spus de nenumărate ori.
Ăsta e un breloc.
E o baghetă universală.
În loc să avem nevoie de o grămadă de baghete,
avem un breloc bun la toate.
Ce era în neregulă cu cele șase baghete ale noastre?
Ocupau toată măsuța de cafea.
- Dă o comandă și apasă un buton! - O comandă?
- Trebuie doar să... - Hai!
- Apasă... - Hai, brelocule!
- Apasă și vorbește! - Apăs de mă doare degetul!
- Trebuie doar să... - Nu iese nimic.
- Dă-l încoace! - Nu. Mă descurc.
Start!
Uș, uș!
Deci vrei să rupi blestemul
Să-i poți elibera?
Situația monstruoasă
S-o-ntorci de-a-ndoaselea?
Hai, vino mai aproape!
Ciulește-urechile
Uite-așa se face...
Mamă!
- Nu! - Ajutor!
- Scăpați-mă de el! - De-asta nu ieșim niciodată.
- Nu! Tată, oprește-te! - Ajutor!
Nu mai punem în veci piciorul în castelul ăsta!
Lawrence, ajutor!
Stați! Vă rog, întoarceți-vă!
Nu!
Nu plecați!
Ce ați făcut?
Era singura șansă de a rupe vraja.
Ellian...
Scumpo...
îmi pare tare rău.
Începeți pregătirile!
Voi deveni regină.
Mamă?
Tată?
Mamă?
Scuze că m-am înfuriat așa de rău!
Nu știați ce faceți.
Oricum, încă e ziua mea.
Poftim, v-am adus tort.
Mi-e foarte dor de voi.
Mamă?
Ziduri distruse
Holuri goale
Asta-i ce-a rămas din noi?
Dar în suflet eu v-am păstrat
Vă am alături pe-amândoi
Ne plimbam mână-n mână
Povesteam
Zilnic, ore-n șir
Cu iubire mă-nconjurați
Și basme inventați
Și mă îmbrățișați
Și-apoi ați uitat
Aș vrea măcar o clipă Din tot ce-am trăit cândva
Demult, când lângă voi mă regăseam
Atât de fericită, eu credeam că pot zbura
Zi de zi
Ne zâmbeam
M-aș bucura de-o clipă Din tot ce-am trăit cândva
Cu vorbe blânde ce mă alinau
Aș alerga grăbită Spre tot ce-am simțit cândva
Mă iubeați
Mă ocroteați
Și zilele treceau
Lângă voi
N-aveam teamă
Și puternică am crescut
Știu că tot ce am eu mai bun
Mi-ați dăruit de la-nceput
M-ați învățat atâtea
Când planuri ne făceam
În nopțile de iarnă
Dar și vara, când citeam
Priveam mereu spre stele
Și dorințe ne puneam
Vă promit, n-am uitat
Însă totul s-a schimbat
Dar va veni o clipă Când tot ce-am trăit cândva
Nu va mai fi un șir de amintiri
Vom retrăi o clipă-n care ne vom revedea
Sau o zi
Poate-un an
Poate trei
Mi-aș dori
În prezent
Tot ce am trăit
Cândva
Aoleu!
Nu!
N-am închis porțile!
Vai de mine!
Monștri!
Monștri? În regat?
- De unde au apărut? - Nu știu. Pregătiți batalionul!
Mamă! Tată! Opriți-vă!
Pe aici!
Nu!
Închideți piața! Urmați-mă!
- Alteță, stai aici! - Ce faci? Nu. Stați!
Încetați!
Ascultați-mă!
- Mamă! Tată! - Prințesă!
Nu înțelegi. Ei sunt părinții mei.
Ei sunt regele și regina voastră.
General Cardona, au fost transformați printr-o vrajă acum un an.
Trebuia să-mi spui.
Încetați, vă rog!
Plasele!
- Prințesă! - Ești rănită?
Nu, sunt bine.
- Majestățile Lor. - Sunt regele și regina?
Poate au fost cândva.
Dar nu mai sunt.
- E magie neagră. - Cum s-a întâmplat asta?
- Am putea fi transformați și noi! - Stați puțin!
- Ce înseamnă? - Ce facem?
- Trebuie să plecăm. - Cum să-mi las casa?
- Unde mergem? - Avem un plan.
- Dar cine domnește acum? - Da!
Prințesa va urma la tron.
Prințesa?
Îmi place prințesa.
- Da, dar cum rămâne cu monștrii? - Da!
Monștrii?
Stați! Nu înțelegeți.
După ce prințesa Ellian va urca pe tron,
monștrii vor fi trimiși departe de aici.
Ce? N-am aprobat așa ceva.
Generale, n-am discutat asta.
E imperativ, pentru siguranța prințesei și a regatului.
Nu vă temeți!
Nu-i veți mai vedea niciodată pe monștri.
Luăm măsuri chiar acum.
Monștrii sunt închiși în cuști.
Până în zori nu vor mai fi aici.
Flink, trebuie să facem ceva. Trebuie să-i scoatem de aici.
Flink, ce ai acolo?
Dă-mi-l!
Vorbesc serios.
Dă-mi-l!
De ce toată lumea mănâncă toate chestiile importante?
Nu-l găsesc. Nu-l găsesc nicăieri.
Oracolele!
Liniștește-te!
Gândește-te ce ai făcut!
- Mă auziți? - Bună idee!
- Am luat o broască... - Mă auziți?
Cine e? Iar ai invitat-o pe maică-ta?
Nu. Sunt prințesa Ellian.
Am brelocul vostru magic.
Vezi? Ți-am spus că nu l-am pierdut.
Ascultați, situația s-a agravat mult.
Vă rog, întoarceți-vă!
Nu. Nu mai călcăm în locul ăla bezmetic.
- Luno, are necazuri. - Ce-ar fi să vin eu la voi?
Dacă vin, mă ajutați?
Ești foarte insistentă pentru o prințesă.
Sigur că te vom ajuta. Nu?
Bine. Dar multă baftă să găsești o broască la ora asta!
Folosește brelocul, prințesă!
Te va duce la noi, în Pădurea Întunecată a Întunericului Etern.
S-a dat ordinul. Duceți monștrii de aici!
Vă mulțumesc amândurora.
Soldați!
- Aruncați armele! - Prințesă?
Am zis să le lăsați jos!
Ce...
Trebuia să fiu mai clară.
Du-ne la Oracole!
Ce se întâmplă?
Speram să fie ceva de genul: „Ajung într-o clipită”.
- Așteptați-ne! - Monștrii au scăpat!
Ne trebuie ceva.
O caleașcă.
O căruță! Ceva!
Ne fură prințesa.
Repede!
Prindeți monștrii!
Soldați, urmați-mă!
Prințesă!
Flink, ia-l! Oprește-i!
Închideți porțile!
Vai de mine!
Flink, ține poarta!
Vai de mine!
Fii pe fază!
La picior!
Șezi! Dă-te din...
Prințesă!
Încercăm să te salvăm.
Nu, mersi!
Nu am nevoie să fiu salvată.
De ce nu ne ascultă?
Pentru că e adolescentă.
Prinde-o!
Flink?
Aoleu!
Scuze, Bolinar!
Cred și eu, după tot ce mi-ai făcut.
Bolinar?
Ca mentor și consilier de încredere, te implor să...
Ce e chestia asta păroasă? Dar cealaltă?
Nu!
Stai! Dacă sunt în corpul ăsta, cine e în corpul meu?
Nu.
Ellian, trebuie să mă ajuți. Sunt un șobolan mov!
Acum am alte priorități.
Ce mă fac?
Du-ne de aici!
Mamă! Tată! Sunteți teferi?
Eu nu sunt.
Mulțumesc de întrebare.
- Am reușit. - Vai, bravo nouă!
Dar, între timp, corpul meu s-a întors în regat.
Vă rog, nu mă mâncați!
Nicio grijă, Bolinar!
Oracolele vor rezolva totul.
Și cum o să le găsim?
Stai așa! Ce-i asta?
Miroase a oregano.
Un strop de busuioc.
O aromă delicată de rozmarin.
Paste cu fasole!
Fii serios! Cine gătește paste în mijlocul Pădurii Întunecate?
Cine?
Ce zici? Ar trebui să mâncăm și pâine cu usturoi?
Păi am fost mâncați de un monstru, așa că merităm.
Ura! Am pus-o la cuptor acum 20 de minute.
Ești groaznic.
Avem musafiri.
În sfârșit, ai ajuns.
I-a adus pe monștrii ăia.
Noi i-am spus să vină.
Doar nu putea angaja o dădacă pentru ei.
Prințesă, ai ajuns la noi!
Cu greu.
Dar iată-ne!
Îmi pare rău pentru faza cu mama, care a vrut să vă mănânce.
Nu se va repeta. Nu-i așa, mamă?
Poftim brelocul!
Dă-i drumul!
- Poftim? - Rupe vraja!
Nu. Îmi pare rău.
Brelocul era un fel de busolă. Nu-i poate transforma.
- Ce? - Dar voi puteți, nu?
- Nu avem puterea asta. - Dar pe mine?
Nu. Ți-ai schimbat corpul. E nevoie de celălalt corp ca să se rezolve.
Cine mi-ar putea ajuta părinții?
Un vrăjitor, un magician, o zână?
O zână? Ce, crezi că ne cunoaștem între noi?
De parcă am face parte dintr-un fel de mafie magică?
Scuze!
Totuși, e un cuplu de zâne cu care jucăm cărți.
- Dar n-au cine știe ce puteri. - Nici la cărți nu se pricep.
Dragile de ele!
Deci nimeni nu poate rupe vraja?
Nu asta am spus.
Atunci, cine?
Chiar ei.
Ei? Sunteți duși cu pluta? Priviți-i doar!
Da, nu prea cred.
Spuneți-mi ce să fac și o voi face eu în locul lor.
Nu așa merg lucrurile. Doar ei pot rupe vraja.
Cum?
Împreună, vor pleca într-o aventură palpitantă
prin Pădurea Întunecată.
- Dar drumul nu-i marcat. - Îi vor ghida luminile.
Uneori. Sunt foarte capricioase.
Râdeți de noi, nu?
- Vor descoperi cărări prin munți. - Cu multe stânci periculoase.
- Vor traversa ape. - Vâltori neînduplecate.
Vor traversa deșerturi.
Iar căldura... Și nu e o căldură uscată.
Prințesă, stai! Ascultă-ne până la capăt!
Dacă e adevărat ce ziceți, nu-mi voi mai vedea părinții.
E în zadar.
Grozav...
Biata de ea!
Prințesă, nimic nu e în zadar.
Totul pare gri
Și trist
Dar nu ceda
O lumină
Cât un strop
Te va ghida
Și, vezi?
Când ai găsit scânteia
Dac-o-ngrijești...
Ea se va dezvolta
Așa!
Și, după un timp, treptat ea va sclipi
Pe un cer întunecat va străluci
Apoi ea se transformă-n soare
Cerul opac se va însenina
Drumul tău... pac! Ți se va arăta
Va lumina
Ca o făclie
O vei găsi
Și zi de zi
Te va-nsoți
Mergi după ea și vei vedea
Că noaptea nu-i atât de grea
Și niciun nor nu te va mai umbri
Asta e o metaforă?
Dă-le-ncolo de metafore!
Îți trebuie o picătură de strălucire pură.
Are dreptate, prințesă.
Părinții tăi sunt monștri pentru că și-au pierdut lumina.
Trebuie înlocuită imediat.
Când scânteia a pierit
Tu uiți cine ești
Sufletul se-ntunecă
Tu rătăcești
Hai, fugi!
Căci lumea-ncet se stinge
Tot ce-a apus din nou se va-nălța
O rază-n plus ne va putea salva
Vei căuta
Lumina ta, ce arde-n suflet
O vei afla și-o vei urma
Orice ar fi
O rază mică ar putea fi calea ta
O licărire-n calea ta
Bezna pe loc va spulbera Ca o văpaie ea va străluci
Vezi aia?
În vârful celui mai îndepărtat munte, e Lacul Luminii.
Ca părinții tăi să redevină oameni,
trebuie să intre în acel lac.
Dar ferește-te de întuneric!
Se hrănește cu emoții negative
și se face tot mai mare, până te înghite.
Nicio problemă! N-am deloc emoții negative.
Toată lumea are emoții negative. Contează doar cum le faci față.
Am înțeles.
Mamă! Tată!
Urmați-mă!
Deci, nu uita!
Asta-i calea mult așteptată
Iar problema e rezolvată
Și, uite-așa, curând viața mea Va reveni la normal
Cum am știut
Ia priviți, cărarea lucește Și nimic nu ne mai oprește
Tată, mamă, fiți fără teamă
Noi știm ce-avem de făcut
Vom porni spre un nou început
Pe drum spre un nou început
Azi e un nou început
Pâine cu usturoi!
Nu știu de ce te bucuri așa.
Trebuie să-mi duc părinții la Lacul Luminii.
Le-ai auzit pe Oracole.
Da, dar au spus și să te ferești de întuneric.
Ca tacâmul să fie complet, e atras de emoțiile negative.
E clar că mă va viza întâi pe mine.
Uite! Următoarea bilă de lumină!
Cred că doar pe aici putem trece.
Ne-a găsit deja!
Te rog, cruță-mă, măreț întuneric! Sunt mic și neînsemnat.
Calmează-te, Bolinar!
Călătorim cu doi monștri uriași.
Orice ar fi întunericul, ar trebui să se teamă el de noi.
Da, sunt protectorii noștri mari și curajoși.
Mamă, tată, hai să mergem!
- Soldați. - Da.
Repede, toată lumea pe acolo!
Nu mai mârâiți!
Unde e Bolinar?
Ajutor!
Aici! Sunt eu, Bolinar!
- Nu par, dar chiar eu sunt! - Stați aici!
- Sunt cu prințesa. E aici! - Bolinar!
- Ajutor! - Bolinar, încetează!
Dacă ne găsesc înainte de transformare, părinții mei vor alungați.
Nu sunt părinții tăi. Nu sunt regele și regina.
Lumbria are nevoie de un monarh adevărat.
Și cel mai bun mod de a da Lumbriei un monarh adevărat
e să rupem vraja, ca regele și regina să-și revină.
Stai puțin!
Unde sunt regele și regina?
Mamă! Tată!
Așteaptă-mă!
Ecou!
Priviți!
Bine, tată, încearcă!
Bravo, tată!
Mamă, e minunat!
E rândul tău, Bolinar. Spune ceva!
Mai bine-aș crăpa.
Gata cu mârâitul!
Fiți cuminți!
Sunt animale. Nu înțeleg ce le spui.
Sunt părinții mei și înțeleg ce le spun.
Nu!
Nu. Mai încet!
Încetați!
- Mamă, tată, înrăutățiți situația. - Nu te pot înțelege, prințesă.
- Părinții tăi au dispărut de mult. - Nu spune asta!
Nu, te înșeli. Sunt acolo, pe undeva. Trebuie să fie.
Stai!
- Încetați! - Prințesă!
De ce se tot ceartă? De ce nu-i pot opri?
Întunericul vine după mine!
Stai! Nu vine după mine. Vine după tine, prințesă.
N-ai spus că nu ai emoții negative?
Nu credeam că am.
Fugi de-acolo!
Ajutor!
Fată!
Mamă! Tată! Puteți vorbi!
Nu. Eu nu pot.
Tată, tocmai ai vorbit.
Ai spus: „Eu nu pot.”
Ce înseamnă „nu”?
Ce înseamnă „eu”?
Ce înseamnă „nu pot”?
Ia uite, spun lucruri,
dar nu știu ce înseamnă, deși îmi ies pe gură.
Da, vorbești. Dar tu, mamă?
Fată.
Da.
Sunt fată, fata ta.
Fată, ascultă-mă când vorbesc!
Îmi place să mă aud vorbind.
Se vede că ești tata.
Fată!
Da. Nu-ți amintești altceva despre mine?
Fata cu tort.
Așa e. Chiar v-am adus tort.
- Ai tort? - Place tort.
- Stai! - Ai tort?
Nu. Ascultați!
Dacă ai tort, vreau și eu o felie.
Nu avem tort.
Dar nu contează, căci acum vorbiți! Sigur vreți să-mi spuneți multe.
Trebuie să elimin lichid din interiorul meu.
Nu sunt nici pe departe ca înainte.
Chiar nu poți vedea și partea bună?
Eu? Nu e nimeni mai optimist decât mine.
Uite, următoarea bilă de lumină!
Hei! Lichidul e afară din mine acum!
Felicitări!
Bun, dragilor!
Trebuie să ne îndreptăm spre lumina aceea.
- Încetează! - Ba tu!
- Încetează!
Hei! Încetați amândoi!
N-ați învățat nimic din ce-am pățit?
Se întâmplă lucruri rele, dacă ne certăm aici.
Așa că, de acum înainte, gata cu certurile. Bine?
- Bine. - De acord.
Grozav!
Stați grupați și urmați-mă!
Stați! Așteptați-mă!
Stați!
Mai e mult?
Abia am pornit la drum.
Văd mingi în cer.
Ce?
Aceia sunt nori.
- Îmi place mai mult cuvântul meu. - Și mie.
Ce e?
E o piatră.
Piatră.
Frumoasă.
Plac pietrele.
Piatră mare. Piatră strălucitoare.
O pietricică mică-mititică.
Pietre-păsări.
Mamă, nu mânca fructele alea!
Ce frumos! Ce sunt?
Fluturi.
Fluturi?
Fluturii flutură?
Ai făcut o glumiță?
Tată! Așteaptă!
Bolinar, e minunat! Părinții mei se întorc la mine.
Prințesă, sunt doar niște bestii care pot lega doar câteva cuvinte.
Nu știu cine ești. Nu știu cine sunt.
- Eu, consilierul lor genial. - Ba știu. O să vezi.
Își vor aminti și de mine, și de tine.
Ba nu. La cum sunt acum, ar putea să mă cheme și Lordul Bombonel.
- Lordul Bombonel. - Lordul Bombonel.
De ce-oi fi ales „Bombonel”?
Lordul Bombonel a obosit?
Lordul Bombonel e bine.
- Nu-mi mai spuneți așa! - Bombonelul s-a supărat?
Lordul Bombonel e mereu supărat.
Nu sunt supărat.
Hai, Bolinar, lasă supărarea!
Bila de lumină. Am reușit. Am ajuns!
În sfârșit, somn dulce!
Nu ne putem odihni. Trebuie să ajungem la următoarea bilă de lumină.
Probabil va dura o secundă.
Și putem urmări următoarea bilă de lumină.
Bilă de lumină.
Arătați-mi bila de lumină!
Aduceți-mi bila!
O bilă pentru patru, vă rog!
Îmi dă careva o bilă de lumină?
Unde e?
Dar numele meu? Vă amintiți numele meu?
Știu.
E „Fata cu tort”?
Nu, tată. Nu e „Fata cu tort”.
Unde e bila de lumină?
Văd o lumină.
Serios? Unde?
Acelea sunt stele, mamă.
Frumoase.
Așa e, sunt frumoase.
Înainte, le priveam împreună.
În nopți senine
Voi mereu îmi spuneați
Că mă veți iubi
Chiar dacă stelele s-ar risipi
Eu țin minte noapte
Da.
Eu țin minte foșnet
Și eu.
Era cald și moale
De steluțe luminat
Eu nu îmi amintesc
Dar sunt imagini care-n minte se rotesc
Continuă!
Și apoi ocolesc
Și au zburat
- Eu țin minte râset - Atât îmi amintesc
- Eu țin minte zâmbet - Sunt frumoase
- Peste tot, steluțe - Și un cer înflăcărat
- Și prin aer tot plutesc - Dar când vreau să le trăiesc
Iar au plecat
- Era fericire - Da, amintește-ți
- Și eu eram mândru - Lasă să-ți umple inima!
- Și atunci, steluțe - Nu le uita!
Spre noi toate s-au uitat
Eu nu le mai găsesc
Iar ochii mei mă-mpiedică să-mi amintesc
- Nu-i nimic, e timp - Și atunci se umezesc
Îți vei aminti cândva
- Căci m-au trădat - Îți vei aminti cândva
Cândva
Voi ține minte tot ce-a fost Noi și stelele
Și, da...
Vă veți reaminti...
Cândva
Ellian?
Îmi știi numele.
Mamă!
S-au oprit aici.
Și au rămas peste noapte.
Îmi fac griji pentru ea, generale.
Trebuie s-o găsim pe prințesă.
Și asta repede.
Ce e zgomotul ăsta?
Bolinar!
Ce mănânci?
E dezgustător.
Stai puțin!
O cărare... de alune.
Bolinar le-a găsit urmele.
Genial, dle ministru!
Cercetași, vreau un survol amănunțit în zona aceea.
Cum de câștigi mai mult decât mine?
Ellian.
Îmi place numele Ellian.
Bun, îmi știți numele.
Grozav! Ascultă!
Sunteți părinții mei, iar eu sunt fiica voastră.
Voi sunteți părinții mei, iar eu sunt figa voastră.
Nu, fiica voastră.
Uite! Acolo e!
Eu figa cui sunt?
A nimănui.
E în regulă, pentru că ești tatăl meu.
- Iar tu ești figa mea. - Da, exact.
- Și șobolanul mov e figa mea. - Șobolanul mov nu e fiica ta.
Nici șobolan mov nu e.
Șobolan ce ești!
- Nu înțeleg. - Lași urme.
- Ca să fim găsiți. - Nu-i adevărat.
- Așa, soldații ne vor da de urmă. - Chiar crezi?
- Bine. - Nu.
Gata cu uneltirile! Gata cu urmele!
Vom ajunge la lumina aceea.
Singura întrebare e dacă pot avea încredere în tine
sau va trebui s-o pun pe mama să te care în gură?
- Eu aleg gura. - Ai încredere! Știu să lucrez în echipă.
Da, dar care echipă?
- Ce-i asta? - Ne scufundăm.
- Știu, dar de ce ne scufundăm? - De unde să știu? Salvează-mă!
Am nisip unde n-ar trebui să fie nisip.
De-asta îmi plac pietrele.
Tată, suie-te repede pe o piatră!
Uite cum facem!
Ca să traversăm fără să ne scufundăm, trebuie să stăm în lumină.
Nu. Sunt prea multe bile pe cer. E prea periculos.
Vom merge pe acolo, pe pământ verde și sigur.
Mamă, e prea departe.
Nu, trebuie să mergem drept. E mai rapid.
Nu-i așa, Ellian?
E un mod mai rapid de a muri. Zi-i, Ellian!
Nu murim dacă mergem repede. Hai, Ellian!
Tată, trebuie să convenim un plan.
- Da. Al meu. - Tată, te rog, încetează!
- Ellian e de acord cu femeia-monstru? - N-am zis asta.
Nu ești de acord cu mine?
N-am spus nici asta.
- Ellian e de acord cu mine. - Tată!
De ce e Ellian de acord cu bărbatul-monstru?
- Stai, ce? - Ellian îl place mai mult decât pe mama?
- Da. - Nu. Nu mă băgați la mijloc!
Vine întunericul!
- Vai, nu! - Ne-au găsit.
Aia e armura mea.
Ăla e corpul meu.
E corpul meu în armura mea.
- Haide! - Corpul meu!
- De ce ai mereu dreptate? - De ce nu asculți?
Nu-i momentul să vă certați.
Înainte!
- Ellian, spune-i că greșește! - Ba el greșește. Spune-i!
Mamă, tată, nu e corect!
Stați! Retrageți-vă pe pământ!
Am fi fost dincolo, dacă m-ați fi ascultat.
Nu, dacă făceam ca mine!
- Am făcut ca tine. - De ce faceți mereu așa?
- Zi-i că am dreptate! - Cu mine, n-ar fi în pericol.
- Nu mă faceți să aleg între voi!
Ar fi în siguranță.
- Cu mine ar fi în siguranță. - Tată!
Ne poți duce până acolo?
Da, pot face asta.
La stânga!
Vai, nu!
- Mamă, poți să mă duci până acolo? - Sigur.
Nu!
Cum ajungem acolo fără să fim văzuți?
- Ia-o! Îi țin eu în loc. - Nu. E mai în siguranță cu tine.
Am o idee.
Unde au dispărut?
Nimic aici, generale.
Căutați în partea opusă!
N-au cum să fie departe.
Minunat! Corpul meu a plecat. S-a dus călare cu armata.
Dacă Oracolele au greșit? Dacă Lacul nu ajută?
Dacă rămânem așa pentru totdeauna? Mai rău nici că se poate!
Corpul meu...
Frumosul meu corp...
Bolinar, încă ești bosumflat?
- Da. - Hai, încearcă să ții pasul!
Toți trebuie să ajungem la Lacul Luminii. Stai!
Mamă! Tată!
Vai de mine! Ne-am rătăcit.
- Prințesă, apără-mă! - Ce?
Sunt pârși.
- Poate ne ajută ei. - Cum? Îmbolnăvindu-ne de rabie?
Scuze!
Ne-am rătăcit.
Mă puteți ajuta să-mi găsesc părinții?
Sunt niște monștri mari.
Nu! Sunt monștri drăguți.
Nu-i a bună.
Zi-mi că nu-s morminte!
Ce crezi că spun?
E diplomație de bază.
Mâncăm împreună, le câștigăm încrederea și ne vor ajuta.
Grozav. Atunci, înfulecă!
Eu? De ce eu?
Fiindcă ești pârș.
Nu sunt pârș!
Sunt un domn și am gusturi selecte,
Nu rezist la delicii, admit!
Da, am gustat lucruri suspecte.
Dar așa nu m-am mai înjosit!
Îmi este greață
De-a dreptul greață
Ce crustă creață
Înoată-n must Prea multă zeamă
Și da, mi-e teamă
Dar sunt constrâns
Îl gust
Nu este rău deloc
În mod ciudat nu-s dezgustat Și nu sunt cuprins de șoc
Este cam gros și foarte cleios
Cu un miros de-ți vine-a tuși
Eu simt și mărar
Și note de cacao și brie Este chiar bun, serios
De fapt, e delicios
Și, m-am gândit, merge-nsoțit De un rosé savuros
Simți că sughiți când vrei să-l înghiți Dar, cum l-ai gustat, te-a și fermecat
Mi se pare că m-am acomodat
Nu uita să întrebi pe unde s-o luăm!
Da, prințesă.
În final.
Nu e viața de vis, mult dorită
Totuși, nu e deloc una rea
Da, ceva în stomac mă irită
Însă cred că mă voi adapta
Mă fascinează
Dar nu mi-e groază
De-această fază din viața mea
Nu-s chiar localnic
Miroase jalnic
Dar pot să spun
Ura!
Chiar mi-ar plăcea aici
Ba m-aș muta aici
Aș vrea să-nchin paharul plin Pentru viața mea de aici
Da, e scabros Dar și-un vanitos
Ar fi norocos și eliberat
Ia te uită cum m-am acomodat
Bolinar, ce te-a apucat?
Cum să nu vrei o viață ca-n povești?
Iar fără larve nu poți să trăiești
E smârc și mâl Sunt melci, noroi
E inedit, dar sunt ca voi
M-aș bucura aici
Ce-aș mai dansa aici
Nu m-aș opri și-aș bâțâi Din tot ce aș putea, aici
Dacă-un bărbat atât de-nțepat Și brusc defăimat
Se poate distra
Poate că adaptarea nu-i grea
Și-atunci, e clar
Că oricine s-ar putea schimba!
Mamă! Tată!
Îmi place noul Bolinar.
Mulțumesc.
Stai!
Mamă, ce faci?
Bine, lasă-mă jos!
Vă credeți duri?
Hai! Arătați-mi ce puteți!
Îi place tortul.
Fiică...
Ellian
e fiica mea.
Fiica noastră.
Mamă... Tată...
V-ați întors?
- Ellian. - Ești fiica noastră.
V-ați întors.
Mi-a fost dor de voi.
Fetița mea!
Ellian, iubirea mea!
Ellian, ai avut dreptate.
Au fost mereu aici cu noi.
Majestățile Voastre!
Prințesa n-a renunțat niciodată la voi.
Cât de minunată ești!
Lacul Luminii!
Acolo e!
Să mergem!
Da!
Am ajuns.
Am ajuns!
Intrați! Lumina e tocmai bună.
- Mereu trebuie să dezgropi trecutul! - Tu-l dezgropi!
Întrerupi mereu.
Până treci tu la subiect, murim de bătrânețe.
Uite cum iar transformi o neînțelegere într-o insultă!
Da, e vina mea. Întotdeauna e vina mea.
Mereu faci așa!
Deci așa s-a întâmplat.
E numai vina noastră.
Furia.
Ne-am lăsat devorați de ea.
Ce tot fac acolo?
Nu ne-am mai susținut unul pe altul.
Hei!
Ce mai așteptați? Intrați!
Ce e?
Ellian,
îți amintești cât de des ne certam, nu?
Toate familiile se ceartă.
Nu așa.
De-asta am devenit monștri.
Intrați în lumină! O să rezolve totul.
Nu putem.
Cum adică nu puteți? Nu vreți să fiți iar oameni?
Sigur că vrem să fim oameni.
Dar nu mai vrem să fim oamenii ăia.
Nu înțeleg.
Ellian,
noi doi nu mai putem fi împreună.
Nu mai putem fi cum eram înainte.
Ellian, lasă-ne o clipă!
Eu și mama ta trebuie să vorbim, ca să decidem ce vom face.
Poate găsim o cale de a colabora.
Ce o să faceți voi?
Ellian...
Ellian!
V-ați săturat, gata, plecați!
Și eu ce fac?
Ellian, te rog...
Spuneți că nu vreți să-ncercați Eu ce mă fac?
Le-am suportat pe toate Zi și noapte!
Și, în loc să-mi mulțumiți
Vă despărțiți!
- Ellian, trebuie să... - Nu! Nu mai vreau!
Fără părinți când eu creșteam Voi ce făceați?
Când mi-era frică Și plângeam, unde erați?
Dar am avut răbdare și mă doare
Că în loc să mă iubiți
Voi mă părăsiți
Ellian!
Ziua eram singură Noaptea nu puteam dormi
Iar voi distrugeați, urlați Și mă chinuiați ca doi copii
Printre frământări, sfidări Și remușcări
Rușine, teamă, stres
V-am îngrijit și n-am cedat
Cuminte, calmă, am luptat
Și, după tot ce-am îndurat... Asta primesc
Vreți să uităm ce s-a-ntâmplat? Nici nu mă gândesc!
Acum vă e mai bine
Nu vă gândiți la mine
Nu!
Contează ce vreți voi! Voi doi!
Vă despărțiți și mă părăsiți
Ellian!
Vă despărțiți și mă părăsiți
Vorbește cu noi!
Mă părăsiți
Ellian!
Te iubim!
Mințiți!
Nu vă mai cred!
Dacă puteți să nu vă mai iubiți, puteți să nu mă mai iubiți nici pe mine!
Nu crede că o iubim.
Vai, nu!
Ellian!
- I-am prins! - Înainte!
Hai!
Soldați, nu-i lăsați să scape!
Fiți cu ochii pe ei!
Nu vă lăsați!
- Înapoi, bestie! - Ține-i!
Nu-i scăpa din ochi!
Duceți bestiile undeva de unde nu vom mai auzi de ele!
Unde e prințesa?
Bolinar, ia trupele și căutați în vale!
Noi ne întoarcem s-o căutăm pe câmp.
Vai de mine!
La atac, pârșilor!
- Prințesă Ellian! - Ellian!
Ellian!
Poate au găsit-o pe prințesă.
- Ce se întâmplă? - E o ambuscadă!
Flink, regele și regina au nevoie de ajutorul tău.
La atac!
Le dă drumul monștrilor!
Opriți-l!
Să mergem!
Stai! Nazara, generale, noi suntem.
Regina și regele vostru.
- Majestățile Voastre! - Regina Ellsmere...
Mă bucur că v-ați întors, dar nu știm unde e prințesa.
- E în furtuna aia. - Trebuie s-o salvăm.
- Trebuie să ne salvăm fiica. - Te ajutăm noi, sire.
Înainte!
Ai știut de la început că ei erau?
De ce nu mi-ai spus?
Rămăsese fără cuvinte, draga mea.
Ellian!
Nu mai putem fi cum eram înainte.
Ellian!
Ne pierdem copilul.
Trebuie să facem ceva.
Lumina.
Da.
- Ellian! - Ești bine?
- Credeam că te-am pierdut. - Ellian, ne pare tare rău.
Noi am uitat cât de mult am putea
Să te rănim
Te-am neglijat și ți-am frânt inima
Acum plătim
Ce am făcut?
Am greșit
Și nu știu cum ne-am îndepărtat
Și de tine am uitat
Ai avut dreptate, Ellian.
Trebuia să fim mai buni.
Am uitat să te-alinăm
Am uitat să îți zâmbim
Am uitat să ne gândim la tine Să te ocrotim
Și, fără să vrem, noi am uitat
Că te iubim nemăsurat
Am uitat să-ți spunem că alături
Pe viață îți vom fi
Chiar dacă munții ar pieri
Și stelele s-ar risipi
Cel mai bun lucru la noi ești tu.
Și așa a fost mereu.
Ne pare rău că te-am făcut să simți că nu e adevărat.
Ți-aș da măcar o clipă Din tot ce-am trăit cândva
Dar timpu-n loc nu poate fi oprit
Trecutul va rămâne Parte din inima mea
Și a ta
Îți promit
Eu știu că viața noastră În curând se va schimba
Dar drumul împreună-l vom găsi
Scânteia care piere poate naște altceva
Căci vă iubesc
Mă iubiți
Pe deplin
Fericiți
Da! Vom găsi...
Tot ce-am trăit
Cândva
Mamă!
Copilul meu!
Tată!
Ellian, iubirea mea!
UN AN MAI TÂRZIU...
Lucrurile sunt foarte diferite pe aici
și, recunosc, am avut niște îndoieli.
Dar trebuie să recunosc
că părinții mei s-au străduit mult, iar viața a fost destul de bună.
Câteva schimbări.
Pentru început, mama locuiește în casa aia,
iar tata locuiește acolo.
Iar eu nu fac curat nicăieri.
Mă cam bat la cap din cauza asta, ceea ce e chiar drăguț.
Aoleu!
- Prințesă Ellian! - Nazara!
Știu că am promis că nu voi da semnalul azi,
dar regele și regina solicită o audiență...
Ce?
Una mare.
La mulți ani!
La distracție cu tine, scumpo!
Te-am păcălit!
- Va fi pe relax. - Da. Și, evident, foarte restrâns.
Dă-i cadoul, Micule Joe!
La picior!
Prințesă, am vești bune.
Arhimede, nu!
Felicitări, prințesă!
Flinky, băiete, am ceva pentru tine.
Uită-te la tine, Flink!
- Salutări, prințesă Ellian! - Oracolele!
Suntem foarte mândri de tine.
Dacă altă cunoștință se va transforma într-un monstru,
te rog să nu...
eziți să ne chemi.
Faceți loc!
La mulți ani, puiule!
Mamă! Tată!
Știm că n-ai apucat să zbori atât de des cât ai fi vrut anul trecut și...
Ne-am gândit că anul acesta ar trebui să zbori cu stil.
E cea mai tare șa pe care am văzut-o!
Prieteni, hai s-o încercăm!
- Să te întorci până la nouă! - Tată, e ziua mea.
Bine.
Zece.
O să te anunț când ajunge acasă.
E lumea mea
- Brelocul! - Știu, e ciudat...
Vai, nu!
La noua viață chiar ne-am adaptat
Părinții mei
S-au despărțit
Însă destinul pe veci ne-a unit
Fără stres și secrete
Pot să fac ce simt eu
Voi profita de vârsta mea Acum că nu mai sunt monștri
Și pot să zbor spre orice nor
Fiindcă părinții nu-s monștri
Ce mi-am dorit s-a-ndeplinit
Îi am din nou lângă mine
Alături de mine
Și vor fi cu mine mereu
Pentru totdeauna
VRĂJIȚI
Ziduri distruse
Holuri goale
Asta-i ce-a rămas din noi?
Dar în suflet eu v-am păstrat
Vă am alături pe-amândoi
Ne plimbam mână-n mână
Povesteam
Zilnic, ore-n șir
Cu iubire mă-nconjurați
Și basme inventați
Și mă îmbrățișați
Și-apoi, ați uitat
Aș vrea măcar o clipă Din tot ce-am trăit cândva
Demult, când lângă voi mă regăseam
Atât de fericită, eu credeam că pot zbura
Zi de zi
Ne zâmbeam
M-aș bucura de-o clipă Din tot ce-am trăit cândva
Cu vorbe blânde ce mă alinau
Aș alerga grăbită Spre tot ce-am simțit cândva
Mă iubeați
Mă ocroteați
Și zilele treceau
Lângă voi
N-aveam teamă
Și puternică am crescut
Știu că tot ce am eu mai bun
Mi-ați dăruit de la-nceput
M-ați învățat atâtea
Când planuri ne făceam
În nopțile de iarnă
Dar și vara, când citeam
Priveam mereu spre stele
Și dorințe ne puneam
Vă promit, n-am uitat
Însă totul s-a schimbat
Dar va veni o clipă Când tot ce-am trăit cândva
Nu va mai fi un șir de amintiri
Vom retrăi o clipă-n care ne vom revedea
Un moment sau o zi
Poate-un an
Poate trei
Mi-aș dori
În prezent
Tot ce-am trăit cândva