Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FORTRYLLELSEN
Ja!
Du, Ellian!
Vent!
Det er prinsesse Ellian. Luk porten op.
Ja!
Helt ærligt. Nej, ikke nødblusset.
Igen? Ellian, du er lige kommet ud.
Beklager, venner.
- Pligten kalder. - Sådan er det glamourøse prinsesseliv.
Det er okay. Vi ses i aften til din fødselsdag.
Sidste år var episk.
Ja. I år bliver det bare med familien.
I ved, helt afslappet.
Stille og roligt.
Seriøst? Det ligner ikke dig.
Jeg er 15. Jeg er en ægte teenager nu.
Så jeg vil bruge mere tid sammen med mine forældre.
Hvis du vil hænge ud senere, er vi henne på markedet.
- Farvel, Ellian! - Kom så!
Dygtig pige.
Prinsesse Ellian!
Jeg lovede ikke at bruge nødblusset i dag, men...
Minister Nazara.
Deres Højhed.
Kongen og dronningen anmoder om en audiens.
Altså en rigtig audiens?
En af de helt store.
At hænge ud på markedet med mine venner?
Det er, hvad jeg burde gøre. Men kan jeg det?
- Prinsesse! - Nej.
Kom så, Flink.
Nu er den gal igen.
Her er mit liv
Det' så'n, jeg bor
Lever i kaos Jo tak, far og mor!
Altid på kant
De går amok
Læg dig imellem Så får du et gok!
Klart, juhu, jeg' prinsesse
Men der' grums i mit held
Hvis jeg får spat Skyldes det at
Mine forældre er monstre De' rent faktisk monstre
Se selv!
Det hemmelighedskræmmeri ødelægger min garderobe.
Undskyld, minister Bolinar.
- Far! Mor! - Nej, lad være!
- Hvis det her slap ud... - Slem konge. Slem dronning.
Bare rolig. Jeg ordner det.
Kom så, den her vej!
Dygtig dronning.
Før var mit liv
Mere normalt
Men så kom mørket Og da gik det galt
Det sagde bum
Fulgt af et skrig
Mine forældre var ramt af magi
Kan de to mon kureres?
Gid det skete nu, straks
For det' specielt, ik' ideelt Når éns forældre er monstre
Og det af den vanskeligste slags
Synes du, din mor og far er for meget
Ta'r al din plads
Ramaskrig, dramakrig, én lang strabads
Rotter sig sammen
Du' sorteper!
Hos os vil de to bare slås
Fornuften bor på månen et sted
Jeg tror knap, de ved, jeg' her
Så'n en sød pige
Hun bli'r slidt ned
Tænk, at hun holder til alt det-du-ved
Nul brokkeri
Altid god stil
Men hun må vær' presset Et sted bag det smil
Hun er rolig og moden
Far og mor går bersærk
- Ingen si'r stop - Hun rydder op
Efter forældre, der' monstre
Og den, der kan klare det, er stærk
Hver dag er der et nyt dokument
Hær-inspektion
Ting, der bli'r knust Og skal til reparation
Nogen skal ha' råd Hjælpes på vej
Javist, mit liv kan vær' lidt trist
Men nogen må gøre det, der skal gøres
Og "nogen" er altid mig
- Har du lavet lektier? - Jeg laver dem senere.
Du ødelægger mit liv.
Jeg gad så godt
En enkelt dag
At ha' forældre, som er strenge og snager
Ret ryggen? Fint
Stå stille? Klart, ingen sag!
Men mine er, det ved jeg Helt ligeglade med mig
Det ik' okay, det' for meget!
Nå, men hey: Jeg holder ud
Mens ugerne går
Bli'r det mon bedre Hvis ja, så hvornår?
Folks temperament
Bryder i brand
Jeg træder vande Så godt jeg nu kan
Der' kun mig til at håbe
Mens jeg søger et svar
For jeg må sig', at selvom de Lige nu virker som monstre
Gale og rå Ik' til at nå
Stamper og tramper som monstre
Der' kærlighed inde bagved
Det' far og mor, ikke monstre
Kan ikke vær' monstre
Helt klart ikke monstre
Men lig' nu er det monstre
Jeg har
- Luk så den dør op! - Åh nej.
- Det er general Cardona! Igen. - Jeg vil se kongen og dronningen.
Åbn så den dør!
- Mor, far! Ssh! - Vi kan ikke holde hende ude for evigt.
Det ved jeg, men tænk, hvis hun fandt ud af det.
- Luk os ind! - Hun er ikke just den afslappede type.
Hvad skal vi sige den her gang?
Vi har allerede brugt enhver tænkelig undskyldning.
Statsbesøg.
Arbejdskonflikt.
Handelstopmøde.
Lad mig om det.
Jeg er trods alt minister for kommunikation.
Og har ordet i min magt.
Hæmoridebehandling.
Hvor mesterligt.
Jeg kommer tilbage i morgen.
Og denne gang vil jeg se kongen og dronningen.
- Solstråle, det kan ikke blive ved. - Nej.
Der er gået et år, og vi ved stadig ikke...
Hvordan man bryder fortryllelsen. Jeg ved det.
Hvad skal vi dog gøre?
Åh, mand. Hvad er der nu?
Må jeg præsentere: Den kongelige postmester.
Jeg bringer Dem sidste nyt om Deres besked til solens og månens orakler.
Har de svaret?
Som De ved, bor oraklerne ude i Den mægtige mørke evigt-dunkle skov,
et meget farligt sted.
Derfor sendte jeg otte af mine bedste fugle
for at sikre, Deres besked nåede frem.
Godt. Fik de den?
Da de nåede skoven, spiste syv af de otte fugle
nogle fortryllede forstenings-bær og blev øjeblikkeligt forvandlet til sten.
Vi mindes dem...
- Men den sids... - Simon.
Molly.
Didrik.
Didrik den anden.
Hannibal.
Ambrosius.
Lille Dueholm.
Borte, men aldrig glemt.
Hvor er det tragisk.
Men der er stadig én fugl tilbage.
Jeg håber, det er ham med den lille skriftrulle i næbbet.
Korrekt.
Min tapreste fugl, Gamle Jas, er vendt tilbage med svar til Dem.
Han overvandt sin frygt for Den mægtige mørke evigt-dunkle skov...
Og ydermere formåede han at begrænse sit indtag af fortryllede bær
til en sort, som virker langsommere.
Han var en god fugl.
Han var som en søn for mig.
"Tilsæt vand."
Hvor er beskeden? Hvor blev den af?
Flink, din lille tyv. Sidder den i din kind?
Vær hilset, prinsesse Ellian af Lumbria.
Vi er solens og månens orakler.
Måne.
Din beklagelige situation vækker vores interesse.
Men før vi kan løse problemet, må vi observere det på tæt hold.
Hånd.
Flink, de kommer hertil!
Derfor kan kongeriget forvente, at vi
om aftenen på den tredje måne
på den tredje dag i den tredje måned vil lade os vise.
Spise.
Ikke "spise".
Vise!
Vise.
Tredje måne på den tredje dag i den tredje måned?
Det er min fødselsdag. Det er i aften.
Tillykke med fødselsdagen, prinsesse.
Aftalte vi ikke at være mystiske og lidt spøgelsesagtige?
Jo, det gjorde vi. Undskyld.
Under alle omstændigheder er vi snart fremme.
Gør jer klar til vores ankomst.
Ja!
Slut med monstre. Slut med hemmeligheder. Bare normale forældre og et normalt liv.
Det må Bolinar og Nazara høre. De vil elske det.
Jeg hader det. Se de sorte rande under mine øjne.
- Hvad er der blevet af os? - Jeg taler 17 sprog.
Jeg har skrevet kongerigets forfatning.
Jeg er for pokker et nationalklenodie.
Og alligevel må jeg tilbringe min morgen
med at konstruere en monster-pølle-opsamler!
Vi har brug for en rigtig leder. Kongeriget kan dårligt nok hænge sammen.
Ministrene må meget undskylde,
men fødselsdagsgaverne hober sig op, og modtagelsesværelset er en smule...
Medtaget?
...ikke-eksisterende længere.
Bring dem herind.
Udmærket.
Nazara, vi kan ikke holde det hemmeligt meget længere.
Hovsa.
Hvad gør folket, når de opdager det?
Det tør jeg ikke gisne om. Kongen og dronningen var elsket af alle.
Elsket af alle.
TILLYKKE MED DAGEN!
VI ELSKER DIG!
Og der er jo én her, som folk elsker endnu højere.
Hvem? Mig? Nu smigrer du mig.
Nej, ikke dig, din kæmpebaby.
Prinsessen.
Er du klar over, hvor gammel hun bliver?
Jeg har ingen anelse.
Tak.
Hun bliver 15 år. Det kan være svaret på alle problemer.
Hvad mener du dog?
Status quo gi'r ingen ro Det' uudholdeligt
Man behandler slottet voldeligt
Der er kaos nat og dag
Vi, der ellers svinger stilfuldt Med gevandterne
Må nu passe elefanterne
Det' et stort tilbageslag
Gid vi snart ku' vise Udsøgt smag og stil igen
Gå i fint og dyrt tekstil igen
Lig'som i den gode tid
- Se eliten feste, finde melodi'n igen - Spise østers, drikke vin igen
Det kan vi måske, hvem ved?
Ha! Det sker desværre ikke!
- Ork jo! - Ak nej!
Bar' vent!
Kom ud af din trance, det her er en chance Få flitsbuen spændt!
Vi ta'r et skridt
Et skridt i en helt ny retning
Det er min læresætning
Væk fra de alt for mange problemer, du ved
Og trin for trin
Vender vi blikket udad Kom så, vend næsen fremad
Så noget nyt kan ske
Men vent, hvad foreslår du?
Jo, prinsessen bli'r jo myndig Netop nu i år
Vi kan endelig lægge planer for
- Vores nye dronnings mål - Det er godt!
Hun får styr på det Der lig' nu er utæmmeligt
Så bli'r alt igen bekvemmeligt?
Vi skal bare sige skål!
- Det' en god plan! - Suveræn plan!
Den ordner rub og stub
- Med stil - Håndelag
Så bli'r den fødselsdag et positivt kup Vi ta'r dét skridt
Suppen får nye boller
Vi spiller større roller
- Én og så to - Bli'r ved indtil målet er nået
Ja, trin for trin
Kravler vi op ad stigen
Alle kan se værdien
Når det er overstå't
Trin ét: Skub forældrene ud
Trin to: Proklamér deres død
- Trin tre: Som et nyt stjerneskud... - Står folkets prinsesse nu klar!
- Og så - Få en krone af guld
- Og så - Tøj af fineste uld
- Og så - Vælt al modstand omkuld
- Det kører - Afsted
Prinsessen er med! Så er dansen i gang
Ministre!
- Prinsesse! - Jeg har svaret.
- Ditto. - Vi bryder fortryllelsen.
Du skal være dronning.
- Hvad? - Hvordan?
Oraklerne har omsider svaret mig. De vil bryde fortryllelsen.
Det ville være vidunderligt.
Selvfølgelig, men hvis de ikke kan, har dit kongerige brug for en regent.
- En dronning. - Vent. Hvad med mine forældre?
Vi sender dem ud på landet, hvor de kan løbe frit.
Og du kan besøge dem, når du vil.
Okay. Aftale.
Men kun hvis vi prøver med oraklerne først.
Ja, selvfølgelig. Men efter det...
Jeg' ligeglad med "efter" Fortryllelsen bli'r brudt
- Hvis ik'... - Det vil ske
- Jaja, fint nok - Men hvis...
- Bli'r du kronet akut? - Ja!
- Vi ta'r et skridt - Et skridt i en helt ny retning
Al balladen står til sletning Skridt efter skridt
Alt lykkes, og glæden bli'r stor Skridt efter skridt
Og efter soningsfesten
Ja, efter kroningsfesten
Er vi på rette spor
Vi er på rette spor!
Stort tillykke, prinsesse Ellian
Stort tillykke til dig!
- Tillykke med dagen, prinsesse. - Ja, tillykke, solstråle.
Mange tak for denne vidunderlige...
Denne vej, Deres Majestæt. Kom så her.
Mor! Far! Hvis mit ønske går i opfyldelse, vil vi alle have noget at fejre i aften.
Ja. Skål på det.
Bolinar?
Undskyld mig. Tillader De. Royalt ærinde, jeg skal ordne.
Et stykke til mig.
Kom, Deres Majestæt, hold fokus.
Se lige jer. I har klædt jer fint på til min fødselsdag.
Rigtig fint.
- Hey! - Tyg bare løs, Herre.
Far! Sæt ham ned.
Tak, prinsesse.
Du er ikke vild med kronen. Jeg forstår.
Men kronen er ret vigtig og kostbar... Hov, hvor blev den af?
Flink!
Kom tilbage!
Nej!
Ækle lilla rotte.
Min kage.
Den klæder dig.
Jeg forstår ærligt talt ikke, hvad du ser i det væmmelige skadedyr.
Det er dem. De er her.
Rolig nu.
Må jeg præsentere: Det kendte og ikke mindst det ukendte univers' bygherrer,
de mest magtfulde og magiske skabninger, verden endnu har set,
solens og månens orakler.
Vær hilset, borgere i Lumbria.
Lumbria.
Enestående service, Frode. Jeg giver dig fem stjerner.
Fem stjerner? Er du blevet tosset? Der lugtede af kogt kål derinde.
Det kunne jeg lide. Det gav et hjemligt præg.
Højtærede orakler,
på vegne af kongeriget Lumbria siger jeg tak for jeres fremmøde.
Du må være prinsesse Ellian.
Lige præcis. Hende med diademet.
Fødselsdagsbarnet. Fortryllende at træffe dig.
Jeg hedder Luno.
Og jeg hedder Sunny.
Jeg tror, det her bliver godt!
Lad mig se her.
I dit brev skrev du, at du havde problemer med dine forældre?
Du mener, de er...
- Hvad kaldte hun dem, Sunny? - Monstre.
Ja. Monstre.
Og hvad får dig til at tro, at dine forældre er monstre?
Tja...
Du overdrev ikke.
Hendes forældre er monstre.
Jeg ved det. Det er derfor, jeg har brug jeres hjæl...
Far, nej. Det er vores gæster.
Mor, også dig.
Jeg troede, det var en metafor. Jeg troede, du ville skabe drama.
- Hvorfor skulle jeg gøre det? - Fordi du er teenager.
Hvem vil have pivert?
Ja, apport!
Vent, Herre.
Det må I undskylde. De kan være lidt af en mundfuld.
Prinsesse, noget siger mig, at dine forældre har været
ude i Den mægtige mørke evigt-dunkle skov.
Så mørk, at den også kaldes dunkel.
Ja, det har de. Men hvordan vidste I det?
Fordi det er det eneste sted, den slags magi findes.
Hvis de ikke snart bliver sig selv igen, vil de være monstre for evigt.
Hvad? Nej. Gør noget.
Selvfølgelig. Vi er ikke rejst al den vej i en frømund for ingenting.
Giv mig tryllestaven.
- Jeg har ikke tryllestaven. - Spøger du? Hvor er den?
Jeg byttede den for en opgradering.
Hvorfor gjorde du dog det?
Det har vi da talt om.
- Det har vi. - Hvad snakker du om?
- Du har aldrig sagt... - Jo, jeg har.
- Det er helt ny information, jeg får her. - Jeg har sagt det så mange gange.
Det her er en magibrik.
En slags universal-tryllestav.
I stedet for en masse forskellige tryllestave,
har vi en brik, der kan det hele.
Hvad fejlede de seks tryllestave, vi havde i forvejen?
De fyldte jo hele sofabordet.
- Giv en kommando, og tryk på en knap. - Giv en kommando?
- Nu. Nu, brik. - Bare tryk på...
- Bare tryk og tal. - Jeg trykker solen sort, for sytten.
- Bare... - Der kommer ikke noget ud.
- Giv mig den. - Nej. Jeg kan godt.
Spil!
Væk.
Fortryllelsen skal hæves
Se, det er ærlig snak
To monstre er problemet
Og nu vil du slå bak
Træd nærmer' kære pige
For vi vil nemlig sig'
Vi ved alt om ond ma...
Mor!
- Åh nej! - Hjælp!
- Få ham væk! - Det er derfor, vi aldrig går ud.
- Far, stop! - Hjælp!
Vi sætter aldrig vores fødder på slottet her igen!
Frode! Hjælp!
Vent! Kom tilbage!
Nej.
Gå ikke!
Hvad har I gjort? Det var vores chance for at bryde fortryllelsen.
Ellian.
Solstråle.
Det gør mig så ondt.
Gør klar til ceremonien.
Jeg skal være dronning.
Mor?
Far?
Mor?
Undskyld, jeg blev så vred.
Du vidste ikke, hvad du lavede.
Det er jo stadig min fødselsdag.
Her. Jeg har kage med.
Jeg savner jer bare sådan.
Mor?
En ruin
Tomme gange
Er det alt, vi efterlod?
Husker klart, hvordan vi havde det før
Hvert minde lever i mit hoved
Snak og grin
Mange fester
Dansetrin Smil i overflod
Mest af alt, kys og kærlighed
Jeg fik så meget med
Fra et herligt, magisk sted
Som er brudt ned nu
Åh, gid jeg var tilbage I det liv, jeg havde før
Hvor leg og latter fyldte vores hus
Jeg drømmer om de dage Hvor man kan, fordi man tør!
Mange smil
Mange knus
Hvis jeg får jer igen Når alt engang er blevet som før
Som dengang før det hele gik itu
Så løber jeg derhen Hvor skæbnen svarer, når man spørger
Jeg er så klar
Til det, der var
Jeg gjorde det, hvis jeg ku'
Hos jer to
Var jeg frygtløs
Jeg ku' gro Og blev stærk og glad
Jeg får brug for de ting, I sagde
Jeg kan det hele udenad
De vise ord om livet
De planer, vi fik lagt
Vores vintre ved et ildsted
Og hver sommers blomsterpragt
Med stjerneskud som vidner
Blev de store ønsker sagt
Det er mere end blot ord
Jeg vil hen, hvor alt det bor
Vi må ku' gå tilbage Til det liv, vi havde før
Og stå med begge ben på sikker grund
Bare giv os et par dage I det liv, vi havde før
Hvor vi er
Dem vi var
Virkelig ser
Det vi har
Alt skal være
Præcis som det
Var før
Åh nej.
Nej.
Jeg fik ikke låst dørene.
Åh nej.
Monstre!
Monstre? Her i kongeriget?
- Hvor kommer de fra? - Det ved jeg ikke.
Gør bataljonen klar!
Mor! Far! Stop!
Denne vej.
Nej!
Afspær torvet! Følg mig!
- Deres Højhed. Bliv her. - Hvad laver I? Nej. Stop.
Hold op!
Hør nu på mig.
- Mor! Far! - Prinsesse! Nej!
I forstår det ikke. De to er mine forældre.
Det her er jeres konge og dronning.
General Cardona, for et år siden forvandlede en besværgelse dem.
Det skulle I have sagt.
Stop.
Hent nettene!
- Prinsesse! - Kom du noget til?
Jeg er okay.
- Deres Majestæter. - Er det kongen og dronningen?
Det var de måske engang,
men ikke længere.
- Det er mørk magi. - Hvordan kunne det ske?
Den gjorde dem til monstre. Det samme kan ske for os.
Hvad skal vi gøre?
- Vi må væk. - Men jeg bor her.
- Hvor skulle vi tage hen? - Vi har en plan.
- Hvem leder landet nu? - Ja!
Prinsessen vil overtage tronen.
Prinsessen?
- Jeg kan lide prinsessen. - Ja, men hvad så med monstrene?
Monstrene? Vent, nej. I forstår det ikke.
Når først prinsesse Ellian overtager tronen,
bliver monstrene sendt til verdens fjerneste egne.
Hvad? Det har jeg aldrig sagt ja til.
General, det har vi ikke aftalt.
Af hensyn til prinsessens og rigets sikkerhed skal det gøres.
Vær ikke bange. I får aldrig monstrene at se igen.
Vi tager vores forholdsregler.
Monstrene bliver netop nu sat i bure.
Ved morgengry vil de være borte.
Flink, vi må gøre noget. Vi må få dem væk herfra.
Flink, hvad har du der?
Giv mig den.
Jeg mener det.
Giv mig den.
Hvorfor skal alle hele tiden spise alle de vigtigste ting?
Jeg kan ikke finde den nogen steder.
Oraklerne!
Tag det roligt. Prøv at gennemgå dagens rute.
- Hallo? - God idé.
- Vi prajede en frø. - Hallo?
- Hvem var det? Har du inviteret din mor? - Det er mig, prinsesse Ellian.
Jeg har jeres magibrik.
Jeg sagde jo, jeg ikke havde tabt den.
Hør lige, alting er gået helt galt her.
I må komme tilbage.
Nej. Vi vil ikke så meget som nærme os det vanvittige sted igen.
- Luno, hun er i nød. - Hvad hvis jeg kommer til jer?
Vil I så hjælpe mig?
Du er en temmelig anmassende prinsesse.
Selvfølgelig vil vi det. Ikke sandt?
Fint. Men held og lykke med at finde en frø så sent på dagen.
Brug brikken. Den bringer dig hjem til os i Den mægtige mørke evigt-dunkle Skov.
I har jeres ordrer. Flyt monstrene ud herfra.
Tusind tak, begge to!
Soldater!
- Læg våbnene. - Prinsesse?
Jeg sagde: Ned med dem.
Hvad i...
Vi må vist være lidt mere præcise.
Før os til oraklerne.
Hvad sker der?
Jeg havde mere håbet, det var sådan et "zap, så er I der".
- Hey! Vent på os! - De slipper væk!
Vi har brug for noget.
En hestevogn! En kærre! Et eller andet.
De stjæler vores prinsesse.
Skynd jer!
Stands de monstre! Soldater, følg mig.
Prinsesse!
Flink, her. Hold dem hen.
Hey!
Luk porten!
Åh nej.
Flink, hold porten åben!
Åh nej.
Hallo! Vågn op.
På plads.
Sit. Flyt jer nu...
Prinsesse!
Vi prøver på at redde dig!
Ellers tak. Jeg behøver ikke at blive reddet.
- Hvorfor lytter hun ikke? - Fordi hun er teenager.
Tag hende nu bare!
Flink?
Åh nej.
Undskyld, Bolinar!
Ja tak, efter alt det du har budt mig.
Bolinar?
Som din betroede rådgiver og ærede mentor bønfalder jeg dig om at...
Hvad er den lodne ting? Og den lodne ting?
Nej!
Vent. Hvis jeg er i den her krop, hvem er så i min krop?
Nej.
Ellian, du må hjælpe mig. Jeg er en lilla rotte!
Det står ikke øverst på min liste.
Hvad skal jeg gøre?
Få os væk herfra.
Mor? Far? Er I okay?
Jeg er ikke!
Hvis du vil vide det.
- Vi gjorde det. Vi klarede det. - Hurra for os.
Men min krop er stadig tilbage i kongeriget.
Nej! I må ikke æde mig.
Tag det roligt, Bolinar. Oraklerne skal nok ordne det hele.
Hvordan skal vi finde dem?
Vent, stop. Hvad er det? Jeg kan lugte oregano.
Og lidt basilikum.
En diskret antydning af rosmarin.
Det er pasta fazool.
Helt ærligt. Hvem ville dog lave pasta midt i Den mørke skov?
Hvem?
Hvad synes du? Skal vi skeje ud og lave hvidløgsbrød?
Vi blev jo spist af et monster, så det har vi fortjent.
Jubi! Jeg lagde det i ovnen for 20 minutter siden.
Du er en værre én.
Vi har gæster.
Så kom du endelig.
Hun har taget monstrene med.
Vi bad hende selv komme.
Hun kunne jo ikke hyre en monstersitter.
Prinsesse, du fandt det!
Med nød og næppe.
Men her er vi så.
Og undskyld for den dumme "min mor åd jer"-situation.
Det sker ikke igen. Vel, mor?
Så her er jeres brik.
Bare gå i gang.
- I gang? - Bryd fortryllelsen.
Nej, beklager.
Brikken skulle bare få dig herhen. Den kan ikke ændre dem.
- Hvad? - Men det kan I, ikke?
- Det overstiger vores evner. - Kan I trylle mig tilbage?
Niks. Du er en forbyttet krop.
Du skal finde din anden halvdel først.
Kender I nogen, der kunne hjælpe?
En troldmand, en magiker eller en nisse?
En nisse? Tror du bare, vi alle kender hinanden?
Som om vi alle er med i sådan en slags magisk mafia?
Det var ikke...
Men der er da det nissepar, vi spiller canasta med.
De er ikke særlig magiske.
Og heller ikke særlig gode til canasta.
Men søde er de.
Så I siger, at ingen kan bryde fortryllelsen?
Det har vi ikke sagt.
Hvem kan så?
- De to. - De to.
De to? Har I fået pip i papkassen? Se dem lige.
Det kommer ikke til at ske.
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre, så gør jeg det.
Sådan fungerer det ikke. De må selv bryde fortryllelsen.
Hvordan?
Sammen skal de drage ud på en livgivende færd
gennem Den mægtige mørke evigt-dunkle skov.
Men ingen stier.
- Der er lys, der viser vej. - Nogle gange. De er upålidelige.
I laver sjov, ikke?
- De vil finde veje gennem bjerge... - Med ustabile klipper overalt.
- Krydse nye vandløb. - Snarere farlige strømme.
Svæve over ørkener.
Den hede. Og det er ikke en tør varme.
Prinsesse! Vent! Du hørte ikke alt.
Hvis det er sandt, ser jeg aldrig mine forældre igen.
Det er håbløst.
Skønt.
Stakkels pige.
Prinsesse, det er aldrig håbløst.
Føler du dig trist
Og grå
Fortabt igen
Find et glimt af lys
Der siger
Hvor du skal hen
Og husk
Så snart du fanger skæret
Glem, du er knust
Giv det et pust og se!
Hva' det?
Sådan et lille glimt, et skær Kan blive en gnist
Selv det største mørke må Give op til sidst
Og snart vil lyset, du har næret
Tænde en glød Give dig et gennembrud
Og pludselig, bum! Finder du vejen ud
- Led efter lys - Led efter lys
Det giver dig svaret
Led efter lys
Ikke nervøs
Det' lige der
Glimmer gør alt nemmere, og tænk:
Væk er dit sortsind i ét blink
Helt seriøst: Find dit lys Nu og her
Er det en metafor?
Metafor, schmetafor.
Det, du har brug for, er et strejf af ren stråleglans.
Han har desværre ret.
Dine forældre er monstre, fordi de har mistet deres lys.
Det skal erstattes, og det straks.
Når først nogens ild går ud
Bliver alt lidt gråt
Og de får svært ved at se
Hvad ondt, hvad godt
Så løb!
Før alt bli'r mørkt og tjæret
Så kan du få Det man ku' tro, var tabt
Et lille glimt Det kan du nemt få skabt
Når du er spændt, er lyset tændt Dybt inden i dig
Tag denne gnist Og hold godt fast
Se, hvad den vil
En lille stråle Det kan være din vej
Ét lille blink Kan være et vink
Mørket bli'r delt og skudt i sænk Lyset er liv!
Se engang.
Helt oppe på toppen af det sidste bjerg ligger Søen af lys.
For at gøre dine forældre til mennesker skal de gå ud i den sø.
Men vogt jer for mørket.
Det næres af mørke følelser
og vokser sig større og større, indtil man er fortabt.
Det er ikke noget problem. Jeg har ingen mørke følelser.
Alle har mørke følelser. Det vigtige er, hvordan man håndterer dem.
Modtaget!
Mor? Far?
Følg mig.
Led efter lys
Så' det nu, et svar til min gåde
Har min bøn mon flyttet på noget?
Kæmper non-stop, kan mit liv rettes op Og nærmest blive normalt
Det' så'n, det bli'r!
Vi går ud på lysende stier Jeg' så spændt, det' lige før, jeg skriger
Få lidt fart på Så kan vi snart få
Lige dét, vi ved, vi skal bruge
Bare led efter lys lige nu
Ja, led efter lys lige nu
Vi finder lys, her og nu
- Hvidløgsbrød! - Hvidløgsbrød!
Hvorfor er du i så godt humør?
Vi skal bare få mine forældre hen til Søen af lys. Du hørte oraklerne.
Ja. De sagde også: "Vogt jer for mørket."
Og prikken over i'et, at det tiltrækkes af mørke følelser.
Det går helt sikkert efter mig først.
Se. Der er det næste signallys.
Men man kan vist kun komme den vej over.
De har fundet os!
Skån mig, store mørke. Jeg er lille og ubetydelig.
Rolig nu, Bolinar.
Vi følges med to enorme monstre.
Uanset hvad mørket er, bør det være mere bange for os.
Ja, de er vores store, tapre beskyttere.
Mor, far, lad os gå. Afsted.
- Soldater. - Ja.
Hurtigt, vi gemmer os dernede.
Stop med at grynte.
Vent, hvor er Bolinar?
Hjælp!
Herovre! Det er mig, Bolinar!
- Det er altså mig! - Bliv her.
- Jeg er sammen med prinsessen! Hun er her! - Bolinar!
- Hjælp! - Hold så op, Bolinar.
Finder de os før forvandlingen, bliver mine forældre landsforvist.
De er ikke dine forældre. Ikke kongen og dronningen.
Lumbria har brug for en rigtig regent.
Og den bedste måde at give Lumbria en rigtig regent på
er at bryde fortryllelsen og bringe kongen og dronningen tilbage. Vent.
Hvor er kongen og dronningen?
Mor! Far!
Vent. Vent på mig.
Ekko.
Hør lige her.
Okay, far, din tur.
Godt gået, far.
Mor, det lød godt.
Din tur, Bolinar. Sig noget.
Gid jeg var død.
Ikke flere vrede lyde.
Bare vær søde.
De er dyr. De ved ikke, hvad du siger.
De er mine forældre, og de ved, hvad jeg siger.
Nej!
Dæmp jer!
Stop så.
- Mor, far, I gør det hele værre. - De kan ikke forstå dig, prinsesse.
- Dine forældre er der ikke længere. - Sig ikke det.
Nej, du tager fejl. De er derinde. Det skal de være.
Vent.
- Hold op! - Prinsesse!
De bliver ved med at slås. Hvorfor kan jeg ikke stoppe dem?
Mørket, det kommer efter mig!
Vent. Det er ikke ude efter mig, men efter dig, prinsesse.
- Du sagde, du ikke havde mørke følelser. - Det troede jeg ikke.
Kom væk! Kom væk derfra!
Hjælp!
- Pige! - Pige!
Mor! Far! I kan tale!
Nej, jeg kan ej.
Far, du gjorde det lige igen. Du sagde: "Nej, jeg kan ej."
Hvad er "nej"?
Hvad er "jeg"?
Hvad er "kan ej"?
Jeg siger ord,
men jeg ved ikke, hvad de betyder, når de kommer ud af min mund.
Ja, du taler. Hvad med dig, mor?
Pige.
Ja.
Jeg er en pige, jeres pige.
Pige, hør lige mig tale nu.
Jeg kan godt lide lyden af min egen stemme.
- Ja, du er helt sikkert min far. - Pige.
Ja. Er der slet ikke andet, I kan huske om mig?
Kagepige.
Sandt. Jeg kom med kage til jer.
- Du har kage? - Elske kage.
Få kage nu?
- Nej. Hør. - Kage.
Hvis I spiser kage, vil jeg også have.
Der er ingen kage.
Pyt med det. I taler! Der må være så meget, I gerne vil sige til mig.
Jeg skal udskille væske inde fra mig selv.
De er meget langt fra deres tidligere jeg.
- Kan du for én gangs skyld være positiv? - Mig? Jeg er da drønpositiv.
Se. Der har vi det næste signallys.
Hey! Væsken er løbet ud af mig nu!
Tillykke.
Okay, venner.
Vi skal se at komme videre i retning af det lys.
- Hold op. - Hold selv op.
- Nej, dig. - Nej, dig.
Hej! Stop så, begge to.
Lærte I ikke noget af det der før?
Hvis man skændes her, sker der slemme ting.
Så ikke noget med at skændes fra nu af! Forstået?
- Okay. - Okay.
Godt! Så gå pænt, og følg efter mig.
Vent. Vent på mig.
Vent!
- Er vi der ikke snart? - Vi er lige gået.
Jeg kan se himmelbolde.
Hvad?
Det er skyer.
- Jeg kan bedre lide mit ord. - Det kan jeg også.
Hvad det?
Det er en sten.
Sten.
Den fin.
Godt lide sten.
Stor sten.
Blank sten.
Lillebitte puttenutte-sten.
Fuglesten.
Mor! Du må ikke spise de bær.
Så smukke. Hvad er det for nogle?
Sommerfugle.
Kun om sommeren?
Det er en ommer, fugle.
Lavede du lige en far-joke?
Far! Vent!
Bolinar, hvor er det vidunderligt. Mine forældre kommer tilbage.
Prinsesse, de er stadig bare udyr, der kan sætte et par ord sammen.
De ved ikke, hvem du er. Eller mig.
- Mig, deres geniale rådgiver. - Det gør de. Vent og se.
De skal nok huske mig. Og dig.
Glem det. Jeg kunne lige så godt hedde grev Sukkerbuks for dem.
- Grev Sukkerbuks. - Grev Sukkerbuks.
Hvorfor valgte jeg Sukkerbuks?
- Er grev Sukkerbuks træt? - Grev Sukkerbuks har det fint.
Stop med at sige det.
- Grev Sukkerbuks vred. - Grev Sukkerbuks er altid vred.
Jeg er ikke vred.
Kom nu, Bolinar. Se lyst på det.
Et lys. Vi klarede det. Vi er fremme.
Endelig kan vi få lidt søvn.
Nej, Bolinar. Vi kan ikke hvile. Vi skal videre til næste signallys.
Det er her nok om et øjeblik.
Og her har vi det næste signallys.
Signallys!
Vis mig signallyset.
Bring mig signallyset.
Signallys til fire, tak.
Må jeg bede om et signallys?
Hvor er det?
Hvad med mit navn? Kan I huske mit navn?
Det kan jeg.
Er det Kagepige?
Nej, far. Det er ikke Kagepige.
Hvor er det lys?
Jeg kan se et lys.
Kan du? Hvor? Hvor er det?
Det er stjerner, mor.
Smukke.
Ja. Det er de, ikke?
Engang så vi på dem sammen.
Husker, jeg spurgte: Hvad kan lyse så klart
Langt væk herfra?
Den kærlighed, vi har
Det var dit svar
Ja, jeg husker himlen
Ja.
Nattens lyd var tys-tys
Ligesom nu!
Favnet i et varmt kram
Blinke-lys i dejlig leg
Jeg husker ingenting
Men billeder fanger nu og da Mit blik igen
Sig lidt mere?
Og så er de væk igen
På nattens vej
- Husker latterklokker - Er det at huske noget?
- Hjertesmil i brystet - Smukke billeder?
- Blinke-lys er trygge - Lys, der stråler ned på mig
- Sender mig tilbage igen - Til en dejlig dag igen
Men bliver de? Nej...
- Jeg husker glæde - Ja! Du kan huske...
- Stolte stråler strømmer - Nu tror jeg, du er godt på vej
- Hver gang blinke-lysene - Du når derhen
Retter øjeskær mod dig
- Jeg' stadig ikke med - Prøv! Jeg tror, du kan huske...
Be'r mine øjne vise mindeland igen
- Bare prøv igen - Men de gi'r kun vand igen
I vil huske alt en dag
- Jeg' nok for svag - En dag
En dag
Jeg vogter mindet Om os tre dybt i sindet, og
Jeg ved
I finder det et sted
En dag
Ellian?
Du kan huske mit navn.
Mor.
De gjorde holdt her.
De sov her vist i nat.
Jeg er bekymret for hende, general.
Vi er nødt til at finde prinsessen.
I en fart.
Hvad er det for en lyd?
Bolinar.
Hvad er det nu, du spiser?
Det er ulækkert!
Øjeblik.
Det er et spor
af nødder.
Bolinar har fundet deres rute.
Genialt, minister.
Spejdere, jeg vil have en grundig overflyvning af området.
Hvordan tjener du mere, end jeg gør?
- Ellian. - Ellian.
Ellian.
Jeg kan godt lide det navn, Ellian.
Okay, nu kan I mit navn.
Godt. Hør så her.
I er mine forældre, og jeg er jeres datter.
I er mine forældre, og jeg er jeres dutter.
Nej, jeg er jeres datter.
Se! Der er det!
Hvis dutter er jeg så?
Ikke nogens.
Det er okay, fordi du er min far.
- Og du er min dutter. - Ja, lige præcis.
- Og lilla kryb er min dutter. - Nej. Lilla kryb er ikke din datter.
Han er heller ikke et lilla kryb.
Dit kryb!
- Jeg er forvirret. - Du lægger et spor ud.
Nej, jeg gør ej.
- Du leder soldaterne herhen. - Tror du virkelig det?
- Okay. - Nej.
Ikke mere luskeri. Ikke flere spor.
Vi når frem til det signallys.
Spørgsmålet er: Kan jeg stole på, at du går derhen selv,
eller skal jeg bede min mor bære dig i sin mund?
- Jeg vælger mund. - Stol på mig. Jeg er en holdspiller.
Ja, men for hvis hold?
- Hvad er det? - Vi synker.
Det ved jeg godt. Men hvorfor?
Hvordan skulle jeg vide det? Bare red mig.
Jeg har sand, hvor der ikke bør være sand.
Derfor kan jeg bedst lide sten.
Skynd dig, far. Op på en sten.
Vi gør sådan her.
For at komme videre uden at drukne, skal vi holde os i lyset.
Nej. Der er for mange himmelbolde. Det er for farligt.
Vi går den vej. På solid, grøn, sikker grund.
Mor, der er virkelig langt.
Nej, vi skal hellere gå direkte. Hurtigere den vej. Ikke, Ellian?
Ja, hvis vi vil dø. Fortæl ham det, Ellian.
Vi dør ikke, hvis vi er hurtige. Ellian, kom så.
Far, vi skal alle være enige om planen.
- Det var vi. Om min. - Far, hold nu op.
- Ellian enig med monsterkvinden? - Det sagde jeg ikke.
Er du ikke enig med mig?
Det sagde jeg heller ikke.
- Ellian enig med mig. - Far.
Hvorfor er Ellian enig med monstermand?
- Vent, hvad? - Kan Ellian lide monstermand mere end mor?
- Ja. - Nej. Sæt mig ikke i klemme.
Mørket, det kommer!
- Åh nej. - De har fundet os.
Det er min rustning.
Det er min krop.
Det er min krop i min rustning.
- Kom her. - Men min krop!
- Hvorfor har du altid ret? - Du lytter aldrig.
Ikke nu!
Afsted!
- Sig, at hun tager fejl. - Nej, Ellian, sig, han tager fejl.
Mor, far, det her er ikke fair.
Stop! Vend tilbage på fast grund!
Vi havde været fremme med min vej.
Nej, med min vej.
- Det er din vej. - Hvorfor er I altid sådan?
- Sig, jeg har ret. - Ellian er sikrere hos mig.
Nej, hos mig.
Få mig ikke til at vælge imellem jer!
Ellian er sikrere med mig.
- Nej, hun er sikrere med... - Far!
Kan du få os derover?
Ja, det kan jeg godt.
Venstre.
Åh nej!
- Mor, kan du bære mig derover? - Det kan du tro.
Nej!
Vi skal nå derhen uden at blive set. Men hvordan?
- Tag hende. Jeg holder dem hen. - Hun er sikrere hos dig.
Jeg har en idé.
Hvor blev de af?
Intet her, general.
Afsøg den anden side. De kan ikke være nået langt.
Vidunderligt. Der forsvandt min krop sammen med hæren.
Hvad hvis oraklerne tager fejl? Eller søen ikke virker?
Hvad hvis vi er fanget sådan for evigt? Det kan ikke blive værre.
Min krop.
Min smukke krop.
Bolinar, surmuler du stadig?
- Ja. - Kom nu. Få lidt fart på.
Vi skal alle nå frem til Søen af lys... Vent.
Mor? Far?
Åh nej. Vi er faret vild!
- Prinsesse, beskyt mig. - Hvad?
Små Flink'er. Måske kan de hjælpe os.
Med hvad? At få flinkesyge?
Undskyld mig. Vi er faret vild. Kan I hjælpe med at finde mine forældre?
De er sådan nogle store monstre.
Nej! De er søde monstre.
Det ender galt.
Sig, det ikke er grave.
Hvad tror du, de siger?
Det er basalt diplomati.
Del et måltid, vind deres tillid, og så hjælper de os.
Godt. Ned med den!
Mig? Hvorfor mig?
Fordi du er en flink.
Jeg er ikke en flink!
Jeg' en mand med god smag, vældigt dannet
Og min gane er kræsen som få
Klart, jeg har da smagt et og andet Men dét der vil jeg ik' prakkes på!
Den er modbydelig
Se selv: Modbydelig!
Sej, unedbrydelig
Og se dens tå! Den er alt for rå, du
Jeg vil helst gå nu Men hvis jeg skal
O.k.
Det var nu ik' så slemt
Det ku' man helt bestemt
Vænne sig til, hvis bare man vil Det smager skam ik' så grimt
Klistret som lim, lidt ligesom den slim
Der slippes løs, hvis nogen nu nøs
Hov, en note af dild?
Den snert af ost er så generøs
Okay dinér, si'r jeg
Nærmest gourmet, si'r jeg!
Så tag at skænk', ja, bare et stænk Af en dejlig rosé til mig
Først siger du: hov! Den smag er for grov Men lidt efter lidt gi'r ganen dig lov
Den her krop ender med at være sjov!
Bolinar, husk nu at spørge dem om vej!
Det gør jeg, prinsesse.
Når jeg får tid.
Jeg havde helt andre livsambitioner
Men det' slet ikke værst, må jeg sige
Jeg får sikkert et par infektioner
Det' prisen værd for ny gastronomi
Tænk, man uden at kæntre
Formår at ændre
Sig selv til noget mindre I stedet for
Ja, ih, du milde
Det lugter, ilde!
Men ærligt talt
Hvad så?
Det' nye tider nu
Ser det omsider nu
Udbring en skål med saft fra kål Og fem ostemider nu
Det slut med steg! For snobbede mig
Kan nu sige hej-hej Til gaffel og kniv
Tror jeg trives her i mit nye liv
Bolinar, hvad går der af dig?
Det' værre end at bli' gjort arveløs
Hvis man sku' leve livet larve-løs
Jeg faldt pladask for slam og snask
Det' pladder-mad! Værsgo at smask'!
Får nye vaner nu
Lægger nye planer nu
Ud af min bås, ryster min mås Og går på vulkaner nu
Tænk på, at hvis selv én, der' så spids Og kantet som jeg
Bli'r sej, kort fortalt
Efter sådan et skift, jeg ik' har valgt
Så er det muligt, selv du kan vænne dig
Til alt
Mor! Far!
Jeg kan godt lide den nye Bolinar.
Tak!
Hey!
Mor, hvad er det, du...
Okay, sæt mig ned.
Er du lidt af en bisse?
Kom nu. Lad mig se, hvad du kan.
Hun kan lide kage.
Datter.
Ellian
er min datter.
Vores datter.
Mor. Far.
Er I tilbage?
- Ellian. - Du er vores datter.
I er tilbage!
Jeg har savnet jer.
Min lille pige.
Ellian, min elskede skat.
Ellian, du havde ret.
De var derinde hele tiden.
Deres Majestæter.
Prinsessen har hele tiden nægtet at opgive jer.
Du er bare fantastisk.
Søen af lys.
Der er den.
Kom nu.
Ja!
Vi gjorde det.
Vi gjorde det!
Hop bare i! Lyset er ikke spor koldt.
...og du hænger dig altid i småting.
Nej, det gør du.
Du lader aldrig folk tale ud.
Hvis jeg holdt vejret, når du talte, ville jeg blive kvalt.
Nu gør du det igen. Tager kritik som en fornærmelse.
Klart, det er min fejl. Det er altid min fejl.
Det er så typisk dig.
Så det var altså sådan, det skete.
Det er alt sammen vores skyld.
Vreden.
Vi lod den fortære os.
Hvad laver de?
Vi holdt op med at bygge hinanden op.
Hey!
Hvad venter I på? Hop nu i.
Hvad?
Ellian,
husker du, hvor meget vi plejede at skændes?
Alle familier skændes.
Ikke på den måde.
Det er grunden til, at vi er blevet monstre.
Kom med ud i lyset. Det ordner alt.
Det kan vi ikke.
Hvad mener du? Vil I ikke være mennesker igen?
Selvfølgelig vil vi det.
Vi vil bare ikke være de mennesker igen.
Jeg forstår det ikke.
Ellian,
vi kan ikke være sammen længere.
Vi kan ikke vende tilbage til at have det som før.
Ellian, giv os et øjeblik.
Din mor og jeg må finde ud af, hvad vi skal gøre.
Måske kan vi samarbejde om det her.
Hvad I skal gøre?
Ellian.
I siger det' slut, færdigt, forbi Hvad så med mig?
Ellian, hør nu her.
Alt er forsøgt, ik' mere at gi' Hvad så med mig?
Jeg glatted' ud og dæmped' Slag, I kæmped'
Så jer vælge stridens vej
Så hvad med mig?
- Ellian, du må forstå... - Nej! Ikke længere!
Jeg voksede op, ingen sagde stop Nægter I det?
Ensom og angst, fik hjertegalop Ingen ku' se!
Kærlighed gi'r os pligter Ingen svigter!
Jeg kunne ikke sige ”nej”!
Så hvad nu med mig?
Ellian!
Tankemylder dag og nat Mig alene, fuld af tvivl
Ved at drukne i en flod Af jeres rod
Og ævl og kævl!
Ude af mig selv, nervøs Så hjælpeløs
I evig frygt og skam
- Ellian! - Jeg gav jer alt! Jeg spilled' med
Var rolig, sød, blev aldrig vred
Og nu hvor I ved, hvad I vil Hvad tror I, der sker?
Smiler jeg sødt, siger "lykke til"? Nej, jeg vil ikke mer'
Jeg' spillet helt af banen
Jeg' ikke med i planen
Nej!
For alt handler om dig og dig
Ikke om mig
Ellian!
Så hvad nu med mig?
Vi må tale sammen.
Ja, hvad med mig?
Ellian!
Vi elsker dig!
Tom snak! Jeg tror ikke på jer!
Kan I holde op med at elske hinanden, kan I også holde op med at elske mig.
Hun tror ikke, vi elsker hende.
Åh nej.
- Ellian! - Ellian!
- Vi har dem! - Ryk ud!
Kom så, afsted!
Soldater, lad dem ikke flygte!
Hold dem fast!
Stå fast!
- Tilbage, dit bæst! - Hold dem!
Hold øje med dem.
Før bæsterne langt væk, så vi aldrig hører fra dem igen.
Hvor er prinsessen?
Bolinar, du og soldaterne gennemsøger dalen.
Vi vender om og afsøger markerne.
Åh nej.
Flinker, til angreb!
- Prinsesse Ellian! - Ellian!
- Ellian!
Måske har de fundet prinsessen.
- Hvad foregår der? - Vi er blevet overlistet!
Flink. Kongen og dronningen har brug for din hjælp.
Til angreb!
Han slipper monstrene løs!
Stop ham!
- Afsted! - Kom nu!
Stop! Nazara! General! Det er os.
Jeres dronning og konge.
- Deres Majestæter. - Dronning Ellsmere.
Hvor er jeg glad for, at I er tilbage. Men prinsessen er væk.
- Ellian er i den storm. - Vi må redde hende.
- Vi må redde vores datter! - Vi hjælper.
Afsted!
Har du hele tiden vidst de var derinde? Hvorfor sagde du ikke det?
Han havde bare tabt mælet, min kære.
- Ellian! - Ellian!
Vi kan ikke vende tilbage til at have det som før.
Ellian!
Vi mister vores lille pige.
Vi er nødt til at gøre noget.
Lyset.
Ja.
- Ellian. - Er du okay?
- Vi troede, vi ville miste dig. - Ellian, vi er så kede af det.
Vi troede lidt, det her handlede om os Ikke om dig
Vi gik for vidt Alting kredsede om os
Ikke om dig
Så tankeløst
Sikket spild
Så dumt, vi fór vild på den galej
For vi glemte jo dig
Du havde ret, Ellian.
Vi burde have vidst bedre.
Vi sku' jo ha' trøstet dig
Set, hvor slemt forpint du var
Vi lagde ikke mærke til, du savned' Vi var mor og far!
Hvordan ku' det ske Vi overså
Du' den, vi først skal tænke på?
Glemte vi at sige, at du er elsket
Og det bli'r ved og ved
Til bjergene bli'r bittesmå
Og stjerner slukkes og bli'r grå
Det bedste ved os er jo dig.
Det har det altid været.
Vi er så kede af, at du ikke kunne mærke det.
Gid vi ku' gå tilbage Og gid livet blev som før
Men sammen finder vi en anden vej
Ja, det var skønne dage Men nu lukker vi den dør
Alt bli'r godt
Stol på mig
Der' ingen vej tilbage Jeg forstår, at noget må ske
Men vi kan tale sammen, så det går
Ik' helt som "gamle dage" Det' lidt mærkeligt, men jeg ved
Der' kærlighed
Mellem os tre
Det står fast!
Stol på det!
Den del vil bli'
Præcis som det var
Før
Mor!
Min lille skat!
Far!
Ellian, min elskede pige!
ET ÅR SENERE...
Tingene har ændret sig en hel del her,
og jeg må indrømme, jeg var skeptisk.
Men jeg må sige,
mine forældre har gjort sig umage, og mit liv er blevet ret godt.
Et par ændringer. For det første bor min mor nu i dét hus,
og min far bor så derovre.
Og jeg gør ikke rent på mit værelse nogen af stederne.
De skælder altid ud over det, men det er egentlig meget rart.
Åh nej.
- Prinsesse Ellian! - Nazara!
Jeg lovede, jeg ikke ville bruge nødblusset i dag,
men kongen og dronningen anmoder om en audiens.
Hvad?
En af de helt store.
Tillykke med fødselsdagen!
Afsted med dig, solstråle.
- Der fik vi dig. - Tillykke!
Vi holder det helt afslappet.
Ja, jeg kan se, det bliver helt stille og roligt.
Giv hende gaven, Bette Jas.
På plads!
Prinsesse, gratulerer.
Archimedes! Nej!
Stort tillykke, prinsesse!
Flink, gamle dreng, jeg har noget til dig!
Hvor er du fin, Flink.
- Vær hilset, prinsesse Ellian. - Orakler!
Vi må bare sige, vi er så stolte af dig.
Men hvis andre i dit liv bliver til monstre,
må du ikke
tøve med at kontakte os.
Pas på! Gør plads.
Tillykke med dagen, lille skat.
Mor! Far!
Vi ved, du ikke har fløjet så meget det seneste år, så...
Vi synes, at i år skal du flyve med stil.
Det er den sejeste sadel nogensinde!
Lad os se, hvad den dur til.
- Vær hjemme klokken ni. - Far, det er min fødselsdag.
Fint. Ti.
Jeg giver dig besked, når hun er hjemme.
Her er mit liv
- Brikken! - Lidt tosset, men hey!
Åh nej!
Vores lille ordning fungerer okay
Min far og mor
Bor hver for sig
Men stadig forbundne, de elsker jo mig!
Ikke flere hemmeligheder
Mærker vingerne bær'
Fri til at være den, jeg nu er Uden to monster-forældre
Intet er flovt, jeg har det sjovt!
Aldrig mer' monster-forældre
Ro i min krop, de bakker op
Mine normale forældre
Så skønne forældre
Og det bli'r de ved med
At være
FORTRYLLELSEN
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil