Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Efter examen beslutade Noah, Lee, Rachel och jag
att vi skulle resa bort en vecka, bara vi fyra.
Och medan jag sköt upp det oundvikliga valet
mellan de två college jag kommit in på…
Du då?
Jag står på reservlistan på Berkeley och Harvard.
Jag fokuserade på att se till att vi hade så roligt som möjligt.
Och det var precis vad vi hade. Låt mig dra höjdpunkterna.
På väg till norra Kalifornien tältade vi i skogen,
fiskade i en sjö, matade vilda djur,
fångade vågor vid Big Sur,
jag såg Noah bli vän med Rachel, såg Lee se Noah bli vän med Rachel,
såg ett stjärnfall med en särskild person.
Såg fiskarna på Montereys akvarium.
Såg en solnedgång med färger jag aldrig sett förut.
Och blev påmind om regel 19.
Beslutade att tänka på det senare.
Körde till San Francisco, åkte till Fisherman's Wharf.
Åt musselsoppa ur en brödskål.
Kollade på sjölejonen vid pir 39.
Tittade på busig video från kemilabbet.
Förstörde videon från kemilabbet.
Tandemcyklade i Golden Gate Park.
Åkte racerbåt i bukten.
Såg en film.
Såg en konsert.
Såg till och med en baseboll i en kajak utanför Oracle Park.
-Den kommer! -Jag tar den!
Oj.
-Ja! -Herregud!
Herregud!
Men det bästa var att titta på ljusen i bukten
med de två bästa killarna i världen.
Men när man flyr från verkligheten, vet man att man till slut måste återvända.
Så när vi kom hem igen tog jag ett jobb för att tjäna pengar till college,
vilket jag än skulle hamna på.
Hej.
Det var svårt för mig att välja,
men några dagar senare blev det ännu svårare,
när Noah ställde en oväntad fråga.
I alla fall så tänkte jag att när du kommer in på Harvard,
kanske vi kan flytta ihop i en lägenhet utanför campus.
Vänta. Menar du ett eget ställe?
Ja. Kolla.
Jag har surfat hela dagen. Det finns häftiga ställen.
Vad då?
-Vill du bo med mig? -Nej.
Klart jag vill. Jag vill göra allt med dig.
-Verkligen? -Ja, verkligen.
-När kommer Lee tillbaka? -Jag vet inte.
Geronimo!
Nej!
Hörni, kolla vad jag har.
-Tack. -Det var så lite.
ANTAGNINGSENHETEN HARVARD
Oj då.
Är allt okej?
Ja. Bara fint.
Faktum är…
-Ja, det vill jag. -Jag anade väl det.
-Vi ses. -Vart ska ni?
Noah vill läsa dikter och berätta om sina känslor…
Jaså? Är det din version?
Smidigt drag.
-Jag ville visa dig det här. -Vad är det?
Jag har koordinerat mitt Berkeleyschema
med ditt schema på Rhode Island School of Design.
Först Labor Day. Det är tidigt på terminen, men det är en långhelg,
och jag vet att jag kommer att ha Rachel-abstinens.
-Det kan funka. -Självklart. Vi ska få det att funka.
Okej.
Vilket fint ställe, tack för att ni tog hit oss.
Vi ville ta er till ett speciellt ställe för att fira er examen.
Några stora planer för sommaren?
Nu när du nämner det,
så pratade vi om att åka till strandvillan i helgen, om det går bra.
Är allt okej?
Ja, allt är bra. Vi har nyheter.
Vi ska sälja strandvillan.
-Va? -Va?
Det är inte vettigt att behålla den, nu när ni båda går på college.
Det är inte värt underhållskostnaden när vi knappt ens är där.
Sanningen är att hela området ska omvandlas.
-Vet du hur du låter? Som en mäklare. -Det är för att jag är en mäklare.
Men var ska vi kolla på fyrverkerierna den fjärde juli?
Nej. Jag sätter ner foten. Ni säljer inte.
Jag håller med Lee.
Huset har funnits i familjen i 80 år. Ni kan inte bara sälja det.
Är det omröstning? Jag röstar nej.
Jag är ledsen.
Det är bestämt.
OKÄNT NUMMER
Strax tillbaka.
Hallå?
Miss Evans, det är Don Washington från UC Berkeley.
Jag ringer angående ditt beslut om Berkeley.
Ja. Hej.
Är det möjligt att få ett till uppskov?
Jag är ledsen, miss Evans, men vi behöver få besked senast i morgon.
Jag kunde inte gömma mig längre.
-Okej, jag förstår. Tack. -Då så.
Nästa dag måste jag välja, och göra en av mina favoritpersoner ledsen.
Jag slår till med "Dra fyra", "Dra två", Uno, Uno ut.
-Åh, nej! -Va? Jösses!
Där satt den.
Fuskade han?
Jag saknar det här. Vi träffas nästan aldrig.
Ja, jag vet.
-Mycket att göra på jobbet? -Ja, men jag sitter barnvakt i morgon.
Tror du att du kommer att jobba många helger på det nya jobbet?
Ja, det verkar så. Men jag jobbar inte i morgon.
Jag har en dejt.
En dejt?
Jaså?
Ja.
Hur många dejter har du haft med den mystiska personen?
Några. Hon heter Linda.
Intressant.
Tydligen måste vi,
Brad, bestämma en utegångstid, unge man.
Ja. Uppfattat, frun.
Nästa dag åkte vi till strandvillan
för att göra nåt som jag aldrig hade trott.
Hjälpa familjen Flynn sälja den.
TILL SALU
Jag hade tillbringat alla somrar under min barndom här med Lee och Noah.
Tanken på att det här skulle bli vår sista sommar här slog till hårt.
Jag skulle sakna det här stället på sätt som jag inte ens hade insett än.
-Förlåt. -Ingen fara, den har alltid varit sån.
-Oj. -Åh.
Elle och jag brukade låtsas att det var en diamant.
Vi låtsades stjäla den. En stor juvelkupp.
Kolla vad små vi var.
Det skumma är att det inte känns som så länge sen.
Du borde behålla det. Mamma skulle vilja det.
Kanske det.
Hörni, vi tänkte beställa pizza.
-Låter det bra? -Ja, absolut.
Kan ni börja packa ihop lekrummet medan vi väntar på maten?
-Ja, okej. -Ja.
Lägg av.
Oj då!
Okidoki. Så här gör vi.
Vi gör en hög med saker vi vill behålla,
och en hög med saker som vi lägger i säckar och donerar.
DONERA
Jag behåller den. Japp.
BEHÅLLA
Japp.
-Nix. -Japp.
Fuskare!
Det var produktivt.
Vänta! Jag kom precis ihåg nåt.
-Herregud! Den är kvar! -Vår Mario Kart-lunchlåda!
Va? Herre…
Nej!
-Är det vad jag tror att det är? -Vår strand-bucketlist!
-Va? -Herregud.
För länge sen gjorde jag och Lee en lista på allt galet vi ville göra tillsammans
innan vi börjar på college.
Alla våra barndomsdrömmar och fantasier samlade på ett mycket viktigt papper.
-Jäklar. Vi gjorde en ordentlig lista. -Ja.
Det där kan vi åka fast för.
-Ja. Nej. Jo, faktiskt. -Wow.
Hur lång tid brukar det ta att sälja hus här?
Vi måste lägga ut det på marknaden, men kanske två eller tre månader.
Det blir bökigt att åka ut hit hela tiden.
Vad menar du?
Vi måste träffa värderare,
besiktningsmän, byggare och de som funderar på att köpa huset.
Det låter verkligen bökigt.
Ja. Särskilt med alla vägarbeten som är på gång.
Trafiken på motorvägen, fram och tillbaka. Jag vet inte…
All städning, och att behöva köra hit jämt för att kolla vad som görs.
-Okej. Vad menar ni? -Jag är glad att du frågade.
Eftersom det är vår sista sommar i strandvillan,
och ni kommer att behöva nån här som håller ordning på saker…
Vi bor gärna här.
Vi kan ta hand om stället.
Vad säger ni?
-Vi får prata om det. -Det är ett ja.
Inte så fort, hördu. Det är inte klart än.
Hörni.
Kom igen.
-Okej. -Ja!
Men det ska vara fläckfritt här. Jag menar allvar.
-Ja, självklart. -Det skall ske. Er önskan är vår lag.
-Okej. -Jag älskar er, har jag sagt det?
Strax tillbaka.
Det är lugnt. Vi fixar det, mamma. Du är bäst.
-Antagningsenheten. -Hej, det här är Elle Evans. Jag…
Ja. Just det.
Jag ringer för att meddela att jag har bestämt mig.
-Du, kan vi prata? -Visst.
Vad är det?
Jag kom in.
Harvard.
Va?
Vänta lite. Sätt ner mig.
Fan också.
Skit.
Vänta lite.
Lee!
-Lee, kan vi prata? -Vad finns det att säga?
-Det är så det är, eller hur? -Nej. Vad menar du?
Det är så. Vänner försvinner, man glider isär.
Vi kommer att prata varje dag och ses på loven.
Nej. För jag kommer att vara med Rachel på loven.
Okej. Ja, det är okej.
Men som du sa till henne, vi får det att funka.
Och kom igen, vi har en strandvilla. Vi kan ha så kul i sommar. Jag lovar.
Ja, som du lovade om regel 19?
Det är inte schyst.
Jag kan inte låta bli att vara ledsen.
Okej? Du lämnar mig.
Det kändes hemskt att jag hade dolt det här för Lee.
Men sanningen var att jag lämnade honom,
oavsett hur mycket jag ville vara med honom också.
Det krossade mig att se honom så ledsen.
Det enda jag ville göra var att visa hur mycket han betydde för mig.
Lee, jag vet inte hur det blir.
Men jag vet att det kvittar var vi är. Du kommer alltid att vara min bästis.
Och jag råkar hålla i…nåt slags lista
som säger att det här kan bli vår bästa sommar hittills.
Så det du säger är att vi gör hela listan i sommar?
Vår bästa sommar hittills.
Den bästa sommaren nånsin. Punkt slut.
Jag lovar.
Jag menar, regel 18.
Ja.
-Du kom in på Harvard. -Jag kom in på himla Harvard!
Grattis.
Det var vår sista sommar tillsammans, och jag skulle ta vara på den.
Hela sommaren?
Jag lovar att vara här när du behöver barnvakt,
så att du kan träffa vad-hon-nu-heter.
-Linda. -Just det. Linda.
Men seriöst, pappa, jag löser det. Okej? Jag tar hand om allt.
Mjölken blir köpt, fotbollen blir spelad.
Alla sysslor blir gjorda. Jag svär.
Brad måste hämtas från träningen på torsdagar.
Jag har jour varannan helg.
Är det ett ja?
-Det är ett ja. -Ja! Tack.
-Det här är så häftigt. -Det känns riktigt bra.
Flytta på er.
Tyvärr. Fel nummer.
Yo! Hur är läget?
Herre…
Skål för den sista och bästa sommaren i strandvillan.
-Ja. -Skål.
Jag vill bara säga att jag kanske har bjudit in lite folk för att fira.
Hur lite?
Hej, subbor!
-Hej, tjejen! -Kom in!
Elle, det här stället är grymt. Vi trodde att du var fattig.
-Tja… -Galet, eller hur?
-Ja, det är galet! -Herregud!
-Vi ses senare. Hej då. -Vi ses.
Det här är vår granne, Ashton.
-Hej! Välkommen. -Hej.
-Går du på Berkeley? -Jag har gått första året.
-Jag börjar till hösten. -Lägg av, mannen.
Jag har så många frågor. Kan vi prata?
-Absolut. Fråga på. -Ja! Grymt.
Vilken trevlig ny vän.
Det var skönt att veta att Lee skulle ha en vän på Berkeley.
Du gillar väl Spider-Man också?
Räknas det att köra 100 mil för att hitta en kopia av Amazing Spider-Man #3?
Det är inte illa. Det här är galet.
Men jag måste säga att det kändes skumt att den vännen inte skulle vara jag.
Vet du vad? Jag har en idé.
Skål för den sista sommaren i strandvillan.
Och den bästa sommaren nånsin. Punkt slut!
Som jag sa, ta vara på den.
God morgon. Klockan är ett på dagen, solstråle.
Du har sportdryck och aspirin till vänster.
Ja tack.
Nå, ska du inte fråga varför jag väckte dig?
-Varför väckte du mig? -Kul att du frågar.
Som utlovat, Lee Flynn, vår bucketlist.
Jag har noggrant planerat och schemalagt varenda grej
för att se till att vi vältrar oss i somrig härlighet.
Nu kör vi.
STRAND-BUCKETLIST
HOPPA FRÅN EN KLIPPA!
VI!
Kör!
Herregud!
SUMOBROTTNING
Geronimo!
Herregud, nu kör vi!
FALLSKÄRMSHOPPNING
Färdiga? Gå!
Vi har en vinnare!
VINNA EN PAJÄTARTÄVLING
EPISK FILTKOJA
Hej, gullet.
Nej!
Det är den bästa dagen i mitt liv!
Jag ska bokstavligt talat mörda dig!
För att förverkliga drömmar!
Herregud!
Mina damer och herrar, vi har en vinnare.
Ja!
VINNA EN SANDSLOTTSTÄVLING
-Otroligt. -Du har gjort det förr.
-Nej, jag lovar. -Nej.
Jag ger upp.
Ja!
-Noah, vilken dag är det? -Söndag.
-Vilken dag? -Söndag.
-Okej. -Okej.
Vi fick honom!
-Det är första gången det har hänt. -Va?
LÄRA SIG JONGLERA
Hallå.
SIMMA MED HAJAR
HELIUM-KARAOKE
Bucketlist.
Yo! Du kommer sent till jobbet.
Lee.
-Hej, May. -Du jobbar inte här. Sluta sopa.
-Men det är sand överallt. -Raring.
-Du, Elle. -Ja.
Du har ett dubbelskift i dag, och du får extraskiften som du ville ha.
Extraskift? Okej.
-Är det nåt problem? -Nej, inga problem. Tack, May.
-Tack. -Okej.
Inga problem alls.
Det där är mitt jobb.
-Hördu. -Skämtar du? Jag vill hjälpa till.
Vi kommer inte att kunna göra allt på listan.
Punkt 22 på listan: Bo tillsammans på Berkeley.
Den skulle bli svår.
Du. Jag har funderat. Tänk om jag följer med dig dit nu.
Vi åker till Berkeley, hittar en lägenhet och fixar allt.
Det blir som att flytta ihop utan att flytta.
Erbjudandet accepteras.
Hej. Förlåt att ni fick vänta, jag…
-Elle? -Herregud.
Hej.
Hur är det med dig?
-Kul att se er. -Elle. Trevligt att ses.
-Hej. -Hej.
Jag har inte sett dig sen examen. Vad gör ni här?
Vi var hungriga.
Det är logiskt. Ni är här och ni är hungriga.
Självklart. Vad vill ni ha? Ska du börja?
Jag har några rekommendationer.
-Hej. -Hej.
-Förlåt att det blev stelt tidigare. -Nej, tänk inte på det.
Jag hoppas att vi är okej,
eftersom vi antagligen kommer att träffas här.
Så klart.
Hänger du på stranden i sommar?
Ja, jag är badvakt i vattenparken.
Coolt. Är det den med den stora gokartbanan?
Just det.
Intressant.
En fråga…
LÄGENHETER I BOSTON
-Hej. -Hej, tönt. Hur är läget?
Letar lägenheter, bara.
Bra. Ditt förra ställe luktade gammal ost.
Okej, hör här.
Vi kommer till LA tidigare än jag trodde.
Vad kul. Du borde komma hit.
-Bo här om du vill. -Är det okej för Elle? Fråga först.
Nej, det är okej. Vi har det bra just nu. Det blir bra.
Schyst. Kan du hämta mig när jag kommer?
-Självklart. -Perfekt. Jag skickar adressen.
Okej. Hej då.
Det är det roliga.
Du skyndade iväg från huset så snabbt i eftermiddags
att jag inte hann fråga dig.
Förlåt, det har varit så mycket. Fråga vadå?
Chloe kommer att vara i stan,
och jag sa att det är okej om hon sover hos oss ett tag.
Är det okej för dig?
Ja, absolut.
Det är historia, vad mig anbelangar. Hon kan följa med till vattenparken.
Vad är det för nåt?
Okej. Helt plötsligt träffade jag Marco och hans familj,
och han jobbar i vattenparken.
Han ska hjälpa oss med en grej på listan.
-Jaha. Schyst. Marco. -Vänta lite.
Det är lite dubbelmoral. Jag var okej med Chloe.
Tja, jag kysste inte henne.
Det där lät inte som jag hade tänkt mig. Förlåt.
Ingen fara.
Vi släpper det, okej?
Okej, det är släppt.
Okej.
Jag är uttråkad.
Så du följer med till vattenparken?
-Ja, jag följer med. -Okej.
Eftersom du ska med, kan du hjälpa mig och Lee med en grej.
Herregud. Vad är det? Vad är det för grej?
-Det är häftigt. Lee får berätta. -Nej.
Det är vår storslagna plan. Hjälper du oss?
Absolut inte.
-Varför inte? -Jag tänker inte klä ut mig.
Jag följer med för Elles skull, och för ert uppdrag, men inget mer.
Om du tänkte lite mindre på den där listan,
kanske du kunde fixa baklyset.
Jag gillar det trasigt! Du kan dra åt skogen!
-Vad då? -Trodde du att han skulle göra det?
Ja, jag tänkte att den här gången kanske han…
Nej, inte egentligen.
Nåväl, jag ville säga att det är kul att du är här när jag jobbar.
-Men jag har en fråga. -Vadå?
Vad behöver jag göra för att få vatten till bord 17?
-Skynda på. -Ska ske, frun.
-Hej, Lee. -Hej.
-Är du redo? -Absolut.
Redo för vadå?
Jag bjöd med Ashton till serieutställningen.
Häftigt.
Du ville väl inte gå? Jag stannar om det behövs.
Nej då. Jag måste…
Måste jobba, så…
-Ses vi senare? -Vi ses.
Var jag en hycklare?
Hej då. Ha så kul!
Det var trots allt mitt fel. Det var jag som lämnade Lee.
Men trots att jag så gärna ville vara med Noah,
undrade jag om jag borde ha valt Berkeley med Lee i stället.
-Hej. Vad gör du här? -Hej.
Jag tänkte bara säga att allt är redo i vattenparken.
Lägg av! Herregud, tack så mycket.
Det är lugnt. Ska Noah också hjälpa till?
Du vet hur han är. Han vill inte klä ut sig, men han kommer dit.
Blir det nåt problem att jag är där?
Nej, det är ingen fara. Oroa dig inte.
Hej där. Hur är läget, snygging? Kom upp.
Vill du verkligen bo hos mig? Det här är en fin båt.
Problemet är att pappa tror att han kan köra den.
-Jag är trött på att kallas lögnare. -Lyssnar du aldrig? Jag sa inte så.
Ja, och så var det ju det där.
Snälla. Du måste få iväg mig härifrån.
-Hej, pappa. Hur är det? -Hej, älskling.
Brads barnvakt ställde in. Jag behöver verkligen hjälp i kväll.
Okej, visst. Det är…
Jag hade lovat att umgås med Chloe och Noah, men ville inte svika pappa.
Så…
-Tjena. -Yo.
…jag fick vara kreativ.
Jag har en fråga.
Vad säger du om att hänga med till strandvillan och sova över där?
Ta med Mario Kart. Jag kan lära dig hoppa.
-Jag hämtar mina saker. -Perfekt.
Superbra. Vill du ha nachos innan vi åker?
-Linda har redan fixat det. -Linda?
-Förlåt. -Ingen fara.
-Låt mig fixa det där. -Nej, det är lugnt.
-Okej. -Okej.
Förutom vinkatastrofen är det trevligt att träffas.
Ja, detsamma.
Bra att du kom. Din pappa och jag undrar om du vill äta middag här snart.
Jättegärna, men jag jobbar så himla mycket på restaurangen nu,
så jag måste nog tacka nej.
Okej.
Din mamma och jag var gamla vänner.
Det vore kul att prata om henne, men vi kan göra nåt annat.
Ja, kanske. Jag…
Jag har lite bråttom, så jag ska åka. Trevligt att träffas.
Detsamma.
Jag väntar i bilen, Brad.
-Hej då. -Hej då.
-Kom igen. -Chloe.
-Allvarligt? -Förlåt.
Det här är löjligt.
Nej!
-Nej! -Förlåt.
Wow.
-Påminn mig om att inte spela med dig. -Äsch.
Du borde kanske skippa college och bli proffs.
Så bra är jag inte. Men tack.
Nej, vänta lite.
Herregud. Din bror är så gullig.
Ja, han är ganska cool.
Jag är barnvakt, för pappa är på dejt…
Okej.
…med sin nya flickvän, eller vad hon nu är. Jag vet inte.
Vi träffades nyss. Hon är irriterande.
-Nähä? -Jo.
Om det hjälper, så avskyr alla mina vänner sina pappors flickvänner.
Jag avskyr henne inte.
Oroa dig inte, okej? Jag lovar, det är normalt.
Alla ville se ut som oss.
Det var härligt med alla avundsjuka blickar.
-Hej. -De ville vara lika coola som vi.
Var har ni varit?
När kollade du mobilen senast?
Hur så? Gick ni inte på den där seriegrejen?
Hon kallade det en grej.
Jag tar det här. Ja, vi gick på serietidningsutställningen.
Efter det skulle vi träffa vår vän, Elle, för att göra nummer 18 på listan.
-80-talsminigolf. -Herregud. Nej.
-Ja. Och det var grymt. -Otroligt.
-Ashton gjorde tre hole in one. -Coolt.
-Nej. Alltså, jag vet inte… -Jag är jätteledsen, Lee.
-Är du arg? -Inte så länge allt är grönt för i morgon.
-Ja, för tusan. Jag är redo. -Coolt. Ashton följer också med.
Så kul.
Sätt fart.
Okej, nästa.
Okej.
Det är dags.
Ja!
-Vad ska de göra? -Det är så dumt.
-Jag sa att jag vägrar. -Du kan vara så envis.
-Ja. -Ibland måste man ställa upp.
Det gör jag. Jag är ju här. Om hon nånsin dyker upp.
Hon dök upp.
Hon dök definitivt upp.
Herregud!
De har väntat hela livet på det här.
Wario!
Marco!
Herregud, det är Marco.
-Wario! -Du är min hjälte.
Ta hit en hjälm.
Mina damer och herrar, starta motorerna.
Redo, prinsessan?
-Svar ja, rörmokaren. Redo för race. -Då så.
-Okej, Melvin. Du är mina ögon uppifrån. -Jag har dig.
-Jag ska ta dig! -Ja!
Och de är iväg.
Jag närmar mig.
Okej, hörni. Det är dags!
-På rad. -Släpp inte fram dem.
Inga luckor, okej? Håll ihop.
Vi stänger in dem med den här trion.
Lägg av! Fuskare!
Bra jobbat, Elle. Ingen kommer igenom.
-Mario är nummer ett. -Nu tar jag dig.
Hoppas du är hungrig.
-För helvete! -Förlåt, Viv!
Underbart.
Snyggt varv, Elle.
Akta dig, Chloe!
Får en dam komma förbi?
-Ta det, prinsessan! -Jag fixar det!
-Ur vägen, Chloe! -Nu kör vi!
Nej!
Du måste anstränga dig mer än så.
-Melvin, hur ser det ut? -Bra, men Noah försöker komma fram.
Håll formationen, mina damer.
-På honom! -Din tur, Luigi.
Snyggt kast!
Oj!
Herregud!
Marco är ute ur loppet.
Nu är han tillbaka!
Heja, Marco!
-Jag har dig, Evans. -Skulle inte tro det.
Han närmar sig.
Hon slajmade mig. Jag ser inget!
-Där fick du! -Det där var grymt!
-Elle. -Åh, nej.
-Nej. -Det kan bara finnas en.
-Du tog mig. -Okej, hörni. Sista varvet.
Hallå där, sötnos. Vad gör du?
Vinner.
Du är dödens.
-Lee! -Förlåt, Rach.
Rachel är ute. Nu finns det en öppning.
Marco och Noah är igenom.
-Melvin, vad händer? -Marco och Noah kör ganska hårt.
Noah?
Noah, hör du mig?
Noah!
Noah avancerar.
Här kommer Marco. De ligger lika.
Ja!
Marco vinner!
Oj, oj.
Det var otroligt.
RACETÄVLING
Strålande.
Det där var galet.
-Kan du hålla den här? -Visst.
Det var jämnt.
-Allt väl? -Ja, det är lugnt.
Kom igen. Var inte sur för att du förlorade.
Vet du vad jag undrar?
Hur det kommer sig att killen du kysste har på sig dräkten du bad mig bära?
-Noah! Du överreagerar. -Varför har han den?
-Det är uppenbart att han vill ha dig. -Det är inget mellan oss.
Om du tror att han inte vill ha dig, så är du naiv. Det är pinsamt.
Pinsamt.
Herregud. Vi ses i villan.
Tack igen för idag. Det var grymt.
Självklart. När som helst.
Du är bäst.
Noah verkade ganska upprörd.
Vet du vad?
Jag bryr mig inte. Det vi gjorde var legendariskt.
Jag vet inte. Han har nog en poäng.
Va?
Jag skulle inte vara så glad om Rachel började hänga med sitt ex.
Först och främst är han inte mitt ex. Och det krävs två för att nåt ska hända.
Så Noah litar inte på mig.
Det är honom jag inte litar på. Han har uppenbarligen känslor för henne.
Om du litar på henne så måste du tro på det hon säger.
Är allt okej?
Ja, bara föräldragrejer.
Vad händer?
Inget.
Pappa berättade att han och mamma ska skiljas,
och nu ringer de hela tiden. Så…
-Jag beklagar. Jag… -Nej. Gör ingen stor grej av det. Okej?
Åttan i hörnet.
-Tredje gången gillt. -Tredje gången.
-Alltid tredje gången. Varför? -Vad är det där?
Va? Vänta lite.
Va?
Lägg av.
Jag fattar inte att de ska dumpa vårt DDM-spel.
Vänta. DDM-spelet.
-Vad gör du? -Jag lägger till en sak på listan.
Den sista dansen på DDM-spelet. Femte juli. Du är väl med?
Jag vet inte om det var grälet med Noah eller att allt hände samtidigt,
men jag kände mig överväldigad.
-Vill du inte göra det? -Självklart vill jag det.
Men vi har bara en månad på oss att göra hela listan, sen börjar skolan.
Ja.
Jag fattar.
Du har fullt upp. Det är okej.
Men precis som Lee…
Lee, vänta lite.
Jag kommer.
…var jag inte redo att släppa taget.
Okej. Tack.
Träffas vi i kväll? Vi får inte komma sent.
Oroa dig inte, jag blir inte sen.
Noah, gjorde du allt det här?
Jag ville gottgöra för i går.
Det är fantastiskt.
Jag tänkte att du förtjänar en ledig kväll.
Vad är det?
Det är en…
Det är en grej med Lee, vi har planerat i flera veckor…
-Snälla, säg inte att det är listan. -Förlåt. Jag känner mig hemsk.
Så du ska gå? Jag har lagat middag åt dig.
-Allt det här, men du går? -Jag vill inte gå.
Vi är tillsammans i Boston. Det känns som att jag lämnar honom.
Att jag ber dig flytta dit är ingen plan för att du ska lämna Lee.
Nej, det är inte det jag menar.
Jag är tillbaka om en timme. Jag lovar.
-Visst. Gör som du vill. -Noah. Jag…
Snälla.
Förlåt. Jag…
Är allt som det ska?
Ja, självklart.
Visst.
SPELA
-Ja! -Ja!
Herregud!
Det där var galet, eller hur?
Sanningen var att jag gjorde allt på listan för att göra det lättare för Lee
att jag skulle till Boston med Noah.
Men varje steg närmare slutet på listan…
Noah?
…kände jag mig ett steg längre ifrån honom.
Är du vaken?
Hej. Vad sysslar du med?
Jag målar listen.
Okej. Du får måla allt i huset, men inte den här listen.
Mamma bad mig göra det, så…
Jag bryr mig inte om vad mamma sa. Du målar inte där.
-Var inte en idiot. Flytta på dig. -Nej.
Som du vill.
Du måste sova nån gång.
NOAH 8 ÅR, LEE 12 ÅR, ELLE 12 ÅR
Brad?
Brad!
Brad? -Ja?
Tack och lov. Var var du? Jag hittade dig ingenstans.
-Jag är här. -Ja, men jag skulle hämta dig.
Hej, Elle. Vilken överraskning. Vill du ha en tallrik?
Va? Nej. Jag skulle hämta Brad, men jag kunde inte hitta honom.
Elle, förlåt.
Din pappa sa att du var upptagen, så jag erbjöd mig.
-Messade han inte? -Nej, det gjorde han inte.
Men jag skulle vilja att du kontaktar mig direkt
om planerna ändras.
Jag är ledsen. Men med allt jobb, matinköp och barnvaktning,
tänkte jag att du kunde behöva lite hjälp.
Du hade fel. Vi har tagit hand om oss själva länge nu.
Mjölken blev köpt.
Mår du bra?
Men inte den här veckan.
Kan jag göra nåt?
Nej. Jag fixar det.
Hur lång tid tar bord 25?
Ta det lugnt.
Oj!
För helvete!
Hej. Du jobbar.
Mår du bra?
Inte särskilt.
Jag fattar fortfarande inte varför ni började gräla.
Jag antar att allt började falla isär när vi flyttade ihop.
Vänta, va? Ska du bara ge upp?
Jag ger inte upp.
-Jag är bara trött på att bråka. -Gör nåt åt det, då.
Prata med henne, slåss för henne. Vad som helst. Herregud!
Med familjen, jobbet,
och att jag försöker gottgöra Lee för att jag ljög om Berkeley,
känns det som att jag rusar runt som en galning.
När det gäller att bo med Noah i Boston…
-Hur mycket tid har du? -Så mycket som du behöver.
Du är verkligen gullig.
-Vad är det? -Gå bara.
Nej, jag går ingenstans. Vad är det?
Det är mina föräldrar. De vill inte ens försöka lappa ihop det.
De vill bara ge upp.
Du vet, man ser alla problem och hör alla gräl…
Man tror ändå att de kommer att hitta en lösning.
Hördu, jag kan komma tillbaka när du slutar. Du kan fortsätta då.
-Menar du det? -Ja.
Okej. Visst. Det vore trevligt.
Titta på mig.
Jag är 23 år gammal och gråter för att mamma och pappa ska skiljas.
Sluta.
-Herregud, jag känner mig så ynklig. -Det behöver du inte göra.
Inte med mig.
Jag borde nog jobba igen.
Tack.
Kom.
Vi ses senare.
Tyvärr, vi har stängt.
Hallå?
Hej.
Får jag lov?
Vill Noah Flynn dansa?
Ja. Bara den här gången.
Jag gillar inte att gräla.
Inte jag heller.
Men jag ska kämpa för dig.
Och jag för dig.
Kan du låta bli att stöka där? Jag städade nyss.
Det kommer hit köpare om en halvtimme. Vad har du gjort hela morgonen?
Du gör fel. Ge hit.
Varför hjälper du henne att sälja huset?
Det gör jag inte. Jag tar hand om det, som vi lovade.
-Så ja. -Ja ja. Förrädare.
När vill du åka till Berkeley nästa vecka?
-Åh… -Elle…
Jag vet, men lyssna. Jag och Noah blev precis sams.
Och det har varit lite skevt på sistone, så jag borde nog hålla mig här.
Visst. Det är lugnt.
Tack.
DU ÄR ANTAGEN TILL UC BERKELEY
Den eftermiddagen
kunde jag inte sluta tänka på det jag visste att jag måste göra.
-Hej. -Hej, Marco.
Jag ville bara ringa…
…och be om ursäkt för i går kväll. Noah kom förbi och vi redde ut saker.
Okej.
Vad bra.
Ja.
Men tack för att du fanns där för mig.
Det betydde jättemycket.
Ja, självklart.
Om du nånsin vill prata eller behöver nåt, så är det bara att ringa.
Okej? Natt eller dag. Jag menar det.
Tack.
Du får jobba vidare.
Ha det bra.
Okej. Hej då.
Hej, Tuppen. Läget?
Bra. Vad gör du den fjärde juli?
Jag städade vårt rum när det här föll ur hennes väska.
Vad hittade du?
Ett antagningsbrev från Berkeley. Hon stod aldrig på reservlistan.
-Wow. -Hon fick veta det i maj.
Tja, det visar väl hur mycket hon vill vara med dig i Boston.
Ja, det gör det.
Kolla vad jag har köpt.
Herregud, Lee! Hur fick du tag i dem?
Vänta. De är till konserten den 22:a. Då är vi på collegeintroduktion.
Ja. Vi kan hoppa över den och vara tillsammans i stället.
-Hej, Ellen! -Ellen, hur är det?
-Glad fjärde juli! -Hur är det?
Välkommen till festen.
Hej!
Randy! Okej. Hej då, Elle.
-Vi ses sen. -Hej då.
Hej, Randy!
Hej. Hoppas det är okej att jag är här. Tuppen tjatade på mig om att följa med.
Ja, självklart. Hej. Det finns mat och dryck…
Jag fattar inte att Marco kom hit.
Jag vet.
-Ha så kul. -Grymt. Tack.
Ett lika.
Kom igen!
Okej.
Ja!
Ja! Nu kör vi!
MVP, baby!
-Kom igen! -Matchboll. Ställningen är lika.
Bra match.
-Bra! -Ja!
Det var jämnt.
Ja. Snyggt skott, skithög.
Var inte en dålig förlorare. Och se upp med vad du säger.
Jag försöker ha roligt. Det är du som försöker skada nån.
Och vad försöker du?
Den här oskyldiga lilla vängrejen som du håller på med, ingen köper det.
-Det är tydligt vad du är ute efter. -Jaså? Vadå?
Du vill ha Elle.
-Håll käften. -Hörni, kan ni lägga av?
-Du vill ha Elle, och alla här vet om det. -Håll käften, sa jag.
Ju snabbare du fattar det, desto snabbare kan du…
Noah!
Jag gör inte det här.
Är du okej?
Noah!
Noah! Snälla…
Snälla, säg nåt.
Jag bad dig att inte släppa in honom igen.
Vänta, Noah.
Noah, vänta!
Elle! Jag är så ledsen.
-Jag fattar inte att du gjorde så. -Han triggade mig.
-Vad skulle jag göra? -Jag bryr mig inte!
Seriöst, du måste vara nån annanstans nu. Du måste gå härifrån.
Noah hade rätt.
Det vet du.
Jag vet att jag har klantat mig,
men det förändrar inte mina känslor för dig.
Och du ska inte vara med honom.
-Nej. -Snälla, ge mig en chans så ska jag…
Sluta. Lägg av!
Du måste gå. Snälla.
Titta vad jag hittade.
Monopol!
Nu spelar vi.
Okej. Brad, du får börja.
-Är det dit favoritspel, Brad? -Det är min favorit.
Wow.
-Ja! -Jag ska ställa upp spelpjäserna.
Han är väldigt petig.
Jag paxar racerbilen.
Nej, vänta lite. Vi måste slå om att få välja.
-Följ reglerna. -Okej, hon är seriös.
Okej. Jag tar det här.
Ja!
Jag får välja. Och jag väljer hunden.
Nej, alltså… Förlåt, men jag har alltid Scotty.
Kom igen, Elle. Jag slog först.
-Kom igen, Elle. -Jag tar hunden. Rätt ska vara rätt.
Det kvittar.
Kom igen, Elle. Ge henne hunden.
Visst. Jag…ville ändå inte spela.
Nej, vänta. Ta den, du. Jag vill att du ska ha den.
Det kvittar vad du vill.
Elle!
Vadå? Förlåt, pappa. Jag är…
Hon kan inte bara komma in och vara en del av vårt liv
som om hon varit här hela tiden.
Linda, du hör inte hemma här.
Hur mycket du än försöker.
Elle!
-Vad handlade det där om? -Förlåt, men jag tål inte henne.
Hur hon försöker tvinga sig in i våra liv.
-Vad pratar du om? -Hon är inte mamma.
Det blir hon aldrig. Och det är själviskt av dig att göra så.
-Själviskt? -Ja.
De senaste sex åren har jag sett till att du och Brad alltid kommer först.
Jag har pausat den delen av mig.
Jag tog ett jobb jag avskyr för att tjäna mer till din skolgång.
Står du där och kallar mig självisk?
-Pappa, jag insåg inte. Jag hade ingen… -Nej, Elle.
Tror du verkligen att du är den enda som behöver kärlek i sitt liv?
Du anar inte hur besviken jag är just nu.
Så…
…mamma berättade en hemlis som jag ska avslöja.
Det finns två saker i livet som är värda lite extra.
Den första är bra soppåsar.
Och den andra?
Bacon. Såklart.
Jag gjorde bort mig i går.
Din pappa förlåter dig.
Och Noah kommer tillbaka. Det gör han alltid.
Ja.
-Tack för städhjälpen. -Självklart.
Regel nummer tre.
Regel nummer tre är bra.
Hjälp alltid till att reda ut din bästis trassel.
Ska vi fortfarande till arkaden senare?
Ja.
-Kul att du kom ihåg. -Självklart, jag vill inte missa det.
Lee hade rätt. Noah skulle komma tillbaka. Men jag undrade var han var.
Och sen slog det mig.
Hej.
Du hade rätt om Marco.
Och jag är jätteledsen. Jag hanterade det inte särskilt bra.
Vi båda kunde nog ha gjort annorlunda.
Ja.
Vi har bråkat mycket på sistone.
Ja, men jag har känt så stor press på mig, och vi har inte haft nån ensamtid ihop.
Det är nog kanske mer än så.
Elle, vi har kämpat så hårt.
Jag vet.
Låt säga att vi fortsätter kämpa.
Och om ett år funkar det inte längre,
då har du flyttat tvärs över landet och gett upp allt du ville ha…
Ja, men det är mitt val.
Jag tror att jag vet vad som är bäst för mig.
Det gör du. Du vet absolut vad som är bäst för dig.
Men jag vill inte vara en sån som får dig att trycka undan dig själv.
Vad betyder det?
Jag vill inte vara ansvarig för ett beslut som du fattar
och sen ångrar. Lyssna på mig. Du kan söka in till Berkeley igen.
Du kan gå på college med Lee. Jag vill inte vara den som höll er isär.
-Boston är mitt val! -Jag kan inte…
Varför tror du att du kan bestämma åt mig?
Jag försöker inte bestämma…
Jag vill inte hindra dig från att åka till Boston.
Men om du bestämmer dig för det…
…så blir det inte med mig.
Är det slut?
Betyder det ingenting att vi älskar varandra?
Jag älskar dig, men ibland räcker det kanske inte med kärlek.
Är du säker på det här?
Ja.
Nej.
Fan!
ARKAD
Nej.
Lee…
Förlåt.
Jag ska gottgöra dig.
Det var det hela sommaren handlade om. Att gottgöra mig.
Glöm det.
-Jag behöver inte det. -Gör inte så här.
Elle, jag har inget mer att säga just nu.
Du vet att jag ville vara där. Men det hände en grej med Noah.
Du kan inte vara så här sur. Det är bara ett spel, Lee.
Tror du att det handlar om spelet? Tror du att jag är fem år?
Det handlar inte om spelet, Elle. Det handlar om att kämpa för vår vänskap.
Jag vet att du är arg, men…
Jag är inte viktig för dig.
Inte jämfört med honom. Det har jag aldrig varit.
Vet du vad? Det är som att du är fem år.
Du har aldrig behövt oroa dig för nåt. Du har fått allting serverat hela livet.
Och nu anklagar du mig för att inte bry mig om dig?
Allt jag har gjort den här sommaren,
för dig och andra, är för att jag bryr mig för mycket.
Det skulle vara vår bästa sommar nånsin.
Men det kunde det inte bli,
för allt som gjorde sommaren bra förut är borta, och kommer aldrig tillbaka.
Det kanske är det som är poängen. Det kanske inte ska vara så.
Inte för dem av oss som måste växa upp nån gång.
Och en ny regel. Alla våra regler är över.
MARCO ÄR DU OKEJ? KAN VI PRATA?
Man kan inte hålla fast nån.
Ju hårdare man håller, desto mer vill de glida undan.
Jag borde ha lytt mitt eget råd. Förlåt.
Det kommer en tid i allas liv, ett ögonblick då man känner
att man inte hör hemma nånstans i hela världen.
Det här var det ögonblicket för mig.
God morgon.
Hej.
Jag ska åka, så jag ville säga hej då.
Hur mår du?
-Jag vet inte om du hörde… -Noah ringde.
Jag är ledsen.
Det blev definitivt inte som jag hade trott.
Nej, inte för honom heller.
Men en sak vet jag.
Oavsett om han var redo för ert förhållande eller inte, så älskar han dig.
Jag antar att kärlek inte alltid räcker till.
Kanske inte. Ibland är timingen fel.
Sköt om dig.
Du också.
För vad det än är värt vill jag att du ska veta
att jag tycker att du är en alldeles fantastisk kvinna.
Tack, Chloe.
Lee?
-Noah? -Nej. Bara jag.
-Hej. -Hej.
Jag visste inte att du skulle hit. Jag kunde ha fixat allt.
Nej, det är okej. Jag måste träffa miljöingenjörerna.
De måste godkänna all kustnära rivning.
Va, ska de riva villan?
De ska bygga lägenheter.
Den här dagen blir bara värre och värre.
Lee berättade allt i går.
Ja.
Och det är slut mellan mig och Noah också.
Elle, kan vi prata om en sak?
Ja.
Förutom Noah, varför ville du gå på Harvard?
Vadå? Det är Harvard.
-Varför skulle jag inte vilja dit? -Sant.
Men hela tiden när du har pratat om var du vill gå i skolan,
har jag aldrig hört dig säga vad du egentligen vill plugga.
Det är många som listar ut det när de kommer till college.
Jag vet.
Men tänkte du nånsin på att ditt val av skola
kanske hade mer att göra med vad andra ville än vad du själv ville?
Det kanske är dags att du funderar på vad du vill göra.
Ta reda på vad din dröm är, vad du brinner för,
och välj en skola utifrån det.
Låt inte någon eller någonting ändra på det.
Tack.
Kom.
Nu måste du komma på vad du brinner för.
Är det allt?
Hej.
Hej. Jag är glad att du är här. Vad tycker du om den här idén?
Den är vacker.
Tack.
Lee. Kan vi prata?
Ja, vad är det?
Elle och Noah gjorde slut.
Va?
-Har du pratat med henne? -Ja.
Du borde ringa henne.
Hon vill inte höra av mig. Inte efter vad jag sa till henne.
Allt som har hänt med Elle och Noah har fått mig att fundera på oss.
Jag har sett dem kämpa för att få det att funka på distans,
och sett hur svårt det har varit.
Rachel…
-Har jag gjort nåt så kan jag fixa det. -Nej. Det är inte du.
Skolan kommer att vara jobbig för oss båda.
Och vi borde inte göra det svårare
genom att försöka ha ett förhållande på så långt avstånd.
Gör du slut med mig?
Du betyder så mycket för mig. Jag vill inte att det ska gå som för dem.
Och vem vet?
Om det är meningen att vi ska vara ihop, så hittar vi tillbaka till varandra.
Men jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Det är inte meningen, men…
…jag klantar mig ofta.
Du har gjort så mycket för mig. Jag vill inte att du ska vara olycklig.
Och jag hade ingen rätt att stå i vägen för dig och Linda.
Jag vill inte att du ska vara besviken.
Jag är inte besviken på dig.
Alla gör misstag.
Det är det man gör efteråt som visar vem man är.
-Hej. -Hej, Linda.
Vad gör du här?
Linda…
Jag vill bara be om ursäkt för mitt uppförande häromkvällen.
Scotty-spelpjäsen är viktig för mig, för mamma valde alltid den
när vi spelade Monopol. Och det var…
-Jag vet att det låter fånigt. -Nej, inte alls. Jag förstår.
Tack.
Elle…
Jag vill inte ersätta din mamma, men jag tyckte mycket om henne.
Jag har en del historier att berätta om du vill höra dem.
Det gör jag gärna.
-Vi ses. -Okej. Hej då.
TILL: NOAH HEJ, ALLT VÄL?
Jag ville kontakta honom, men jag kunde inte.
Jag visste att det skulle bli för att säga farväl.
Och jag var inte redo att ta farväl.
Inte än.
Ja!
Jag kan också göra så.
-Vänta. Nej! -Okej, igen.
Nej! Aldrig i livet…
Och precis som varje år, var sommaren över på ett ögonblick.
Och det var dags för oss alla att ge oss ut på nästa äventyr.
Jag väntade på att Noah skulle dyka upp.
Jag hade konstiga blandade känslor.
Jag ville så gärna träffa honom, men var livrädd att han skulle vara där.
Letar du efter nån?
Antagligen inte mig.
Du sa det själv.
Jag är inte den rätte.
Tja… Det är tydligen inte Noah heller, så…
Jag är ledsen.
Men jag är glad att vi får säga hej då.
-Har du valt skola nu? -Nej.
Sabbatsår. Jag åker till New York. Jag ska försöka jobba som musiker.
Va? På riktigt? Du har aldrig sagt att du vill dit.
Det har jag alltid velat.
Men förutom familjen fanns det bara en sak som höll mig kvar här, och det är över nu.
Lycka till. Det kommer att gå kanonbra.
Tack.
Det är mitt nya månskott.
Då så… Hej då, Elle Evans.
Hej då, MVP.
Människor passerar genom våra liv.
Vissa av dem bleknar till minnen, men några blir en del av den man är.
Ett, två, tre. Skål för Ellen!
Fortfarande Elle, men strunt samma.
Det var jobbigt att se alla åka.
Ingen var perfekt, men på sina egna sätt…
Hördu.
…var alla en stor del av mitt liv.
-Lycka till. -Vivian, lägg av med det där.
Kom. Jag kommer att sakna dig.
Och när jag ser tillbaka…
-Glöm inte bort mig. -Kom hit.
…skäms jag inte över att säga att jag älskade dem alla.
Ja. Självklart.
-Hej då. -Hej då.
Så du kom in på Berkeley?
Ja.
Varför visar du det nu?
För att jag borde ha gjort det från början.
Du har rätt. Du borde ha berättat.
Hade det varit okej för dig?
-Nej, antagligen inte. -Det är det här jag menar.
Jag var tvungen att såra er båda för att inse problemet.
Jag tycker om er båda så mycket
att jag har tillbringat livet med att göra det bästa för vår vänskap,
utan att ta någon tid till att lista ut vad som gör mig lycklig.
-Vadå, bryr jag mig inte om din lycka? -Nej! Det är inget du har gjort, utan…
Jag har hållit tillbaka saker för att inte såra dig, även om det sårade mig.
Förstår du?
Jag måste sluta med det.
Jag hörde om dig och Noah.
Ja.
Kom till Berkeley, då. Det är värt ett försök.
Det är precis det jag menar.
Jag valde Boston för att vara med Noah, och Berkeley för att vara med dig.
Men jag måste lista ut vem jag är. På egen hand.
Kom hit.
Förlåt för det jag sa i arkaden. Jag menade det inte.
Jo, det gjorde du.
Det är okej.
En hel del var sant.
Förlåt för att vi inte gjorde det här till den mest minnesvärda sommaren.
Jag vet inte. Det kanske var precis det vi gjorde.
Vet du var du vill gå, då?
Jag tror det.
Kom in.
Hej.
-Jag… -Miss Evans. Vilken överraskning.
Minns du mig?
Du vann den enda danstävlingen jag har bedömt, så ja, jag minns dig.
Vad kan jag göra för dig?
Hej. Mamma sa att du är på väg.
Ja, det är planen.
Du visste att hon kom in på Berkeley, eller hur?
Vad pratar du om?
Du gjorde slut så att hon skulle kunna gå på college med mig som vi hade planerat.
Det fanns många anledningar.
Jag ville inte att hon skulle ångra sitt val.
Men jag slutar inte skydda henne bara för att vi inte dejtar.
Så, ska hon gå på Berkeley eller…
Nej. Hon ska faktiskt ansöka till USC.
Hon vill plugga tv-spelsdesign.
Okej.
Det låter som hon.
Ja.
Du.
Jag vet inte om det är min sak,
men det där du sa innan om att behöva skydda Elle?
Det är inte sant. Hon har alltid kunnat ta hand om sig själv.
Det enda hon behövde av dig var…
…din kärlek.
Hur som helst…
Vi ses, brorsan.
Jag visste att Noah skulle åka nästa dag.
Men vissa farväl är så jobbiga att man vill hoppa över dem.
Och känslan att ta farväl av Noah,
var densamma som känslan att ta farväl av strandvillan.
Grattis på födelsedagen!
Jag kunde inte ta det. Det kändes som att om jag lämnade fotot,
skulle det alltid hänga där, på samma plats, för alltid.
NOAH - DET ÄR EN GREJ DU SKULLE BEHÖVA GÖRA ÅT MIG
TILL: MAMMA
Jag hoppas att det är okej att jag skriver så. Det är så jag känner.
Din värme, vägledning och vänlighet har varit något av det bästa i mitt liv.
Jag kan inte uttrycka hur tacksam jag är för det.
I stället skickar jag med en liten gåva.
Den kommer med all min kärlek. Elle.
Hej.
Du trodde väl inte att du får åka utan att säga hej då?
Jag tänkte komma förbi.
-Du fixade baklyset. -Ne, det gjorde jag inte.
-Noah. -Ja.
Då var det dags.
Det är så skumt att åka utan dig.
Jag la till en ny.
"Regel nummer 35. Ring varje gång du saknar din bästis."
Underbart. Tack.
Mrs Flynn, köpeavtalen för fastigheten är helt i sin ordning.
Vi behöver bara en sista underskrift.
Jag kan inte uttrycka hur tacksam jag är för det.
I stället skickar jag med en liten gåva.
Den kommer med all min kärlek.
Elle.
Är det något problem? Mrs Flynn?
Nej. Inga problem.
-Jag ska bara inte sälja huset. -Du går miste om miljoner.
Alla de här gamla husen rivs.
Men inte det här.
Tack, mina herrar.
Den är bra.
-Den där är så… Perfekt ljus. -Tycker du? Jag vet inte.
-Vi ses sen, okej? -Ja.
Tycker du att jag borde…
Så du ska gå på USC?
Ja. Jag ska på intervju för vårterminen nästa vecka.
Det är stor konkurrens, så jag kommer nog inte ens in.
Skämtar du?
När du bestämmer dig, så blir det så.
Jag vet inte, vi får se.
Jag är ledsen att det inte funkade mellan oss.
Det är vad det är.
Jag med.
Glöm inte bort mig, okej?
Hej då, Noah.
Elle, ta hand om vårt spel medan jag är borta.
Till vår nästa dans. Din bästis, Lee.
Ja. Typiskt Lee.
En av sakerna vi gör här på tv-spelsfakulteten,
är att föreslå och utveckla egna idéer till färdiga produkter.
Vi hoppas att du kan föreslå några idéer till tänkbara spel eller spelprodukter.
Ja, självklart. Absolut.
Menar ni precis nu?
Förlåt. Jag visste inte att jag skulle förbereda det.
Det behöver inte vara formellt. Dela med dig av dina tankar, bara.
Ja. Just det.
Jag…
Förlåt. Det är…
Jag kommer inte på nåt. Jag vet inte vad jag ska säga.
Det är ingen fara, Elle. Jag tror att vi har det vi behöver.
-Tack. -Tack.
Ja. Tack.
Jag har en idé.
Det är egentligen bara ett koncept.
Var så god, Elle.
Ni vet i fantasi-sportspel, där man väljer verkliga spelare,
och spelarnas prestationer används för att avgöra…
Vi vet hur fotbollsspel funkar, miss Evans.
Ja, så klart. Förlåt.
Tänk om man applicerade det på en stor e-sportplattform?
Spelare kan samlas i början av säsongen och turas om att välja favoritspelare.
Det kan heta "Fantas-E Sports."
Fotbollsspel är ju en multimiljonindustri, eller hur?
Sju miljarder dollar, faktiskt.
Jamen precis. Och hur mycket tjänar e-sportindustrin?
Två miljarder.
Det känns som att det kan vara värt nåt.
Jag har en till idé…
Hej. Läget?
-Jag tror att jag kom in! -Ja!
18 - VAR ALLTID GLAD ÖVER DIN BÄSTIS FRAMGÅNGAR
Okej, berätta. Vad hände?
Jag kom in dit, och var så himla nervös…
SEX ÅR SENARE
Lee och Rachel blev ihop igen.
Ibland hittar folk tillbaka till varandra.
Jag och Lee höll kontakten under college.
Och efter examen flyttade Lee tillbaka till LA.
För oss kändes det som att tiden stått stilla.
Vi båda hade förändrats, men inte vår vänskap.
Och under hösten det året,
hittade vi alla tillbaka till ett välbekant ställe.
Herregud!
Lägg av!
Plötsligt stod det bara där.
-Lee! -Gör de fortfarande det här?
Herregud…
Skolungdomarna använde fortfarande kyssbåset.
Och för ett ögonblick kände jag samma spänning
som den kvällen då jag fick min första kyss.
Och då såg jag honom. Igen.
Hej, Shelly.
Hej, Noah.
Noah!
-Hej! -Hej. Kul att se dig här.
-Kul att se dig, brorsan. -Detsamma.
-Kul att ses, hörni. -Detsamma.
-Grattis igen. -Tack.
-När blir bröllopet? -Vi funderar på slutet av maj.
Maj. Jag ser fram emot det.
Vi tänkte köpa churros.
-Okej, churros. -Jaså?
Ses vi senare?
-Visst. -Kul att ses.
-Du med. -Hej då.
-Wow. -Kan du fatta det?
Nej. Jag vill inte titta.
-Det var länge sen. -Ja.
Du ser så formell ut.
Låt inte kostymen lura dig, jag är fortfarande en rebell.
-I fredags gick jag hem 20 minuter tidigt. -Oj!
-Det är en stor grej. -Okej.
-Jag skvallrar inte. -Tack.
Okej.
Lee berättade om dina jobberbjudanden.
En advokatbyrå i New York och en i LA.
Jag vet inte vilken jag ska välja.
Grattis. Det är fantastiskt.
Och Lee berättade att du utvecklar tv-spel.
-Ditt eget spel. -Ja, jag designar spel. Det är grymt.
Jag jobbar på ett litet företag med stora möjligheter.
Och jag har stor kreativ frihet, så jag älskar det.
Det gör mig glad.
-Vadå? -Jag vet inte, du…
Du verkar så vuxen.
Jag tänkte säga detsamma.
Det känns som att det var i går du kraschade mopeden på uppfarten.
Jag kör mycket bättre nu.
-Jag har en egen motorcykel. -Jaså?
Okej. När jag är i stan igen borde vi gå ut och åka tillsammans.
Om du vill det, alltså.
Gärna, det låter kul.
Bra.
Jag ska träffa några vänner, och mitt flyg går tidigt, så…
-Absolut, ingen fara. -Jag ringer dig.
-Okej? -Visst. Om du har tid.
Jag har tid.
-Jag ska gå. -Okej. Visst.
-Vi ses. -Okej.
-Vi ses. Hej då. -Hej då.
När jag stod där på tivolit och såg Noah igen efter så lång tid…
…kunde jag inte låta bli att tänka på en sak.
Att allt det här hände tack vare…
Ja, ni vet.
-Hej. -Hej!
Välkommen till The Kissing Booth.
Oj! Herrejävlar!
Åh, ja. Tung och fin.
Smidigt, brorsan. Smidigt.
Det kommer med i filmen. Jag dör.
Jag måste rapa.
Det kommer inget. Jag gör det sen.
Va? Herregud, Lee!
Vad i… Vad tänkte han på?
-Ta av förklädet, Lee, och gå hem. -Ja. Förlåt, May. Bra snack.
Brad ska…
Mitt hjärta slår så fort.
Ingen fara, det är normalt.
Det är okej.
-Det är okej. -Det är okej.
Bästa repliken i filmen.
-Jag ramlar! -Jag kommer att…
Stanna den här grejen!
-Fan. Mitt fel. -Du skulle inte ha sagt "fan".
Det var klent, kompis.
Så klent. Kom igen!
Herrejävlar!
Det här är *** galet!
Du sa ju att jag skulle gå iväg?
-Vi har dansat här sen vi började gå. -Vad ska jag göra?
Jag vill att den där maskinen slutar väsnas.
-Mina fötter luktar sen igår. -Vad mysigt.
Du, Vince?
Snabbare. Bra jobbat. Tack.
Det är hans. Han borde hålla reda på den.
Taylor.
-Jag hämtar mer snacks. -Okej. Är Marco här?
-Verkligen? -Kom igen.
-Vad gör du här? -Jag ville bara säga…
Han är vårdslös.
-Eight ball? -Nix.
Kom igen.
Vänta.
-Vad händer? -Jag hade ett manus här.
Okej.
Vill du lira basket?
Herre…
Som en boss!
In med dig!
-Hej. -Hej.
Det ser otroligt ut. Tack.
-Herrejävlar. -Det där var äckligt.
Harvard-rundtur till helgen!
-Jaså? Harvard? -Ja.
Herrejävlar.
Allt är ordnat, så låt oss bara berätta…
Förlåt.
MÅNADENS MEDARBETARE
Det är perfekt!
Jag älskar dig, Marco!
Det är ingen ordning!
Alla ombord!
Du köper ett nytt äpple till mig. Jag svär.
Jag kan inte ens hantera dig som vän längre.
Det är slut. Vi är färdiga. Det är över.
Det var så dumt.
Undertexter: Lisbeth Pekkari