Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-KOMEDIASPESIAALI
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hieno homma!
Vau. Tosi hienoa!
Ohhoh. Tämä on aivan liikaa… Älkäähän nyt.
Tosi mukavaa. Älkää koskaan lopettako.
Täällä sitä ollaan, London Palladiumissa. Jukra sentään.
Kiitos, että tulitte. Hyvänen aika. Laitan tämän vain pois.
Maailman suurin lava, joten palaan puolen tunnin päästä.
Kiitos tosi paljon, että tulitte tänään. Olen todella kiitollinen.
Piti odottaa muutama kuukausi kauemmin kuin odotimme, mutta täällä sitä ollaan.
Katsokaa nyt, loppuunmyyty pienemmän kapasiteetin London Palladium!
Voi sentään… Suurkiitokset, että tulitte.
Oli tarkoitus kuvata tämä viime vuonna, toukokuussa 2020.
Mutta jotain sattui. Piti lykätä vähän, mutta nyt olemme täällä.
Teemme sen vihdoin, en malta odottaa. Toivottavasti se on yhä ajankohtainen.
Puhun Brexitistä ja prinssi Philipin tapaamisen odottamisesta. Aloitetaan!
Tästä tulee varmasti hauskaa.
Olen Phil Wang, jos ette tienneet. Vanha kunnon Philly Philly Wang Wang.
Vanha Philly Philly Wang Wang London Phalladiumilla.
On hienoa olla täällä. Olen sekarotuinen kaveri.
Nimestä "Phil Wang" sen saattaakin arvata.
Jossain vaiheessa tehtiin kulttuurillinen kompromissi.
Isäni on kiinalaismalesialainen, mistä tuli "Wang".
Ja loput kehonosani.
Isäni on kiinalaismalesialainen, mutta äitini on normaali.
Chilissä on vähän hapankermaa.
Ettei kuuma Wang vaan polttaisi kieltä,
mamma toi maidon.
Valkoinen ja kiinalainen, ne ovat rotuni. Phil ja Wang.
Valkoinen ja kiinalainen. Olen maailman mahtavin rotu!
Sain kaikista isoimmat, beibi!
Liiskattuina yhteen. Olen valkoinen ja kiinalainen.
Ihmiset ovat yrittäneet kertoa, että kuulun vähemmistöön.
"Kuulun hei molempiin enemmistöihin, ääliö. Olen valkoinen ja kiinalainen."
Olen koskematon. Olen Pepsi ja Coke.
Olen täysi markkinaosuus.
Wangia myydään kaikkialla. Olen valkoinen ja kiinalainen ja kaikkialla.
Ei minua pääse pakoon. Olen joka kadunkulmassa. Helou, ni hao.
Olen Alien ja Predator.
Olen valkoinen ja kiinalainen. Olen täysin tulevaisuudenkestävä.
Mitä ikinä tapahtuu 50 vuodessa, Wang, tai Phil, pärjää hienosti.
Luultavasti Wang tosin.
Tätä menoa.
On outoa näyttää minulta nykyään, covid-pandemian jälkimainingeissa.
Kiinalaiselta siis, ei lihaksikkaalta.
On outoa näyttää kiinalaiselta nyt.
Koko pandemia on tehnyt hallaa brändille, lievästi sanottuna.
Emme tosiaan tarvinneet sitä, varsinkaan Briteissä,
varsinkaan itäaasialaiset kiinalaiset britit.
Itäaasialaiset Briteissä pitävät hyvin matalaa profiilia.
Niin matalaa, ettei täällä ole edes sanaa "aasialainen".
Useimmissa maissa on sentään se sana.
Briteissä "aasialaisella" tarkoitetaan yleensä eteläaasialaisia.
Intialaisia, pakistanilaisia, srilankalaisia, bangladeshilaisia.
Eikä siinä mitään.
Mutta kokonainen puolikas Aasiasta unohdetaan kokonaan.
Kokonainen, isompi puolikas, sanoisin. Puolet Aasiasta unohdetaan.
Maailmassa on kahdenlaisia aasialaisia. No, on niitä enemmän, mutta aika ei riitä.
Maailmassa on periaatteessa kaksi aasialaisten pääkategoriaa.
On krikettiaasialaisia.
Kuulostaa siltä, että tiedätte jo, keitä he ovat.
Ette ole ikinä kuulleetkaan kriketti- aasialaisista, mutta tajusitte heti.
On siis krikettiaasialaisia, ja sitten on outoa paskaa syöviä aasialaisia.
Minä kuulun outoa paskaa syöviin aasialaisiin.
Olen ylpeä outoa paskaa syövä aasialainen.
Mutta on vähän kiusallista kuulua siihen kategoriaan nyt,
koska siitä tämä koko katastrofi sai alkunsa.
Joku meistä söi yhden oudon paskan liikaa.
Elettyämme vuosisatoja holtittomasti -
menimme liian pitkälle ja astuimme lopulta harhaan, lepakon siiville.
Se on kamalaa. Miksi nyt? Tähän asti meni niin hyvin.
Söin outoa paskaa lapsena, eikä koskaan sattunut mitään.
Söin pikku poikana Malesiassa outoa paskaa. Se oli mahtavaa.
Söin esimerkiksi kuivattua kalmaria.
Söin kiemurtelevia pikku merietanoita suoraan kuoresta.
Söin meduusoja ja siansuolikeittoa.
Söimme koko kalan päivälliseksi. Pikkusiskoni huusi: "Minä otan silmät!"
Minä ja toinen siskoni olimme…
Se on vain erilainen kulttuuri. Lännessä ihmiset ovat vähän nirsoja -
kulinaarisen kirjon ääripäiden suhteen.
Idässä outo on usein herkkua. Varsinkin juuri Kiinassa.
Totesin sen omin silmin Kiinassa hiljattain.
Kävin siellä ensimmäistä kertaa elämässäni. Kiina, Iso K, Asia Classic.
Chinatown Plus.
Kävin Kiinassa alkuvuodesta 2020. Se en muuten ollut minä.
Huono ajoitus jälkeenpäin ajateltuna.
Kävin Kiinassa työn takia ja piipahdin myös ruokamarkkinoilla.
Ei kuulosta hyvältä, myönnetään.
Piipahdin siis ruokamarkkinoilla siellä Kiinassa.
Siellä myytiin kaikenlaista kiinalaista naposteltavaa: nuudeleita, nyyttejä…
Mutta yhdessä kojussa oli pelkästään outoja juttuja.
Ötököitä lähinnä. Uppopaistettuja, paahdettuja ötököitä, hyönteisiä.
Siellä oli kuivattu lisko kepissä. Ristiinnaulittu, tällainen lisko.
Ihmiset sanoivat ohimennen: "Yksi Jeesuslisko, kiitos."
"Yksi Liskon kärsimyskertomus, kiitos."
Siellä oli käpristyneitä, makkaroita muistuttavia käärmeitä.
Toki minäkin maistoin. Söin kokonaisen tarantulan tikussa. Kas näin.
Yritin purra sen katki, mutta se oli yllättävän sitkeää.
Joten nielaisin sen kokonaisena kuin legenda.
Söin juoksujalkaisen.
Juoksujalkaisissa on se hyvä puoli, että koipia riittää kaikille.
Söin pari paahdettua torakkaa. Ne ovat hyvin sisukkaita.
Se ryömi suoraan ahterista ulos. Ne perivät vielä maailman.
Se on vain erilainen kulttuurijuttu.
Lännessä on lastenloru:
Tiedän vanhan naisen, jonka nielaisi kärpäsen
En tiedä, miksi hän nielaisi kärpäsen Ehkä hän kuolee
Se on hitti.
Sitten vanha nainen syö aina vaan suurempia eläimiä,
jotka pyydystävät edellisen eläimen, jonka nieleminen kaduttaa häntä.
Ensin hän nielaisee kärpäsen, vahingossa.
Sitten hän nielee hämähäkin… Tiedän tunteen. Ja se pyydystää kärpäsen.
Sitten linnun, joka pyydystää hämähäkin, kissan, joka pyydystää linnun,
koiran, joka pyydystää kissan, ja hevosen, joka pyydystää koiran.
Lännessä tämä lastenloru on varoittava tarina -
siitä, miten ratkaisu voi joskus olla pahempi kuin ongelma.
Kiinassa se on Michelin-tähden maistelumenu.
Myönnettäköön, että jälkiruoka on raskas, hevonen!
"Otamme vain yhden. Kaksi lusikkaa, kiitos."
Se on vain kulttuuriero. Ei sen takia pidä sotkea sellaista rasismia siihen.
Sellaista covid-rasismia? En halua sellaista covid-rasismia.
Pelkään kuollakseni sitä covid-rasismia. En halua sitä osakseni.
Kun kuulen äänen, vaikka olen kotona yksin, luulen sitä rasismiksi.
"Jätinkö ikkunan auki? Pääsikö rasismi sisään?"
Vain minä ja laitteeni kotona yksin. En luota edes laitteisiini.
Nekin ovat nyt rasistisia, varsinkin puhelimeni.
Puhelimeni on taatusti rasisti. Näppäilin tässä yksi päivä -
sanan "natsit" puhelimeeni. Teidän ei tarvitse tietää miksi.
Näppäilin siis sanan "natsit" puhelimeeni. Kaikki pienillä kirjaimilla.
Minulla oli kiire. Tiedätte, millaista sekstittely on.
Pitää olla nopea. Vibat eivät kestä ikuisesti.
Näppäilin siis "natsit", pienillä kirjaimilla.
Sitten puhelimeni korjasi sen välittömästi -
ja muutti alkukirjaimen isoksi N:ksi.
Kuin sanoakseen:
"Vähän kunnioitusta, hemmetti soikoon.
Puhut nyt natseista,
Phil Wand."
Äärioikeistolainen puhelimeni pitää minua outona taikurina.
Pelottavia aikoja. Ei tosin kaikista pelottavimpia.
Ei kaikista vaarallisimpia aikoja, mutta uuden vaaran abstrakti luonne -
sekoittaa päätämme eniten. Se on näkymätön virus.
Jotkut eivät edes usko, että se on totta.
Uhista ja vaaroista on tullut yhä abstraktimpia 2000-luvun myötä.
Ja meistä on tullut sen myötä sekopäisempiä.
Vuosisadan alussa uhka ja vaara olivat hyvin todellisia, konkreettisia juttuja.
Terrorisminvastaisen sodan alettua uhka,
jota piti varoa, oli vain joku tyyppi pommien peitossa.
Hän tuli paikalle ja huusi:
"Olen pommien peitossa! Tämä on muuten ihanaa!"
Kun näimme hänet, tiesimme pysytellä kaverista kaukana.
Ongelma ratkaistu. Selkeä, konkreettinen uhka.
Sitten uhista alkoi tulla abstrakteja.
Seuraavaksi piti varoa hylättyjä paketteja.
Muistatteko hylätyt paketit? Että minä kaipaan niitä aikoja.
Hylätyt paketit olivat meille pakkomielle jonkin aikaa.
Nolkytluvun puoliväli oli hylätyn paketin kulta-aikaa.
Mikään muu ei kiinnostanut kuin hylätyt paketit ja Veljemme on nero.
Yhtäkkiä oli vain paketteja, ei edes kaveria paikalla.
Nyt oli vain pelkkiä paketteja.
Ja meidän piti nyt arvioida jokaisen hylkäämisen taso.
Vastuu oli siirtynyt yleisölle.
Meillä oli yhä omat elämämme, mutta taakkanamme oli nyt palkaton sivutyö -
laukkujen bongaajina! Yritimme parhaamme, mutta se oli pelottavaa.
Elimme rauhassa nolkytluvun elämäämme kirjastossa tai nettikahvilassa…
Toisinaan näimme repun lojumassa maassa ja menimme sekaisin!
Huusimme: "Se on paketti! Ja se on hylätty!
Äkkiä, viekää se hyljeksimästä!"
Joku juoksi paikalle, ja huokaisimme helpotuksesta.
Sitten uhasta tuli vieläkin abstraktimpi.
Internetin myötä, kun elämä siirtyi nettiin,
meidän piti varoa botteja, hakkereita ja venäläisiä.
Sitten selvisi, ettei kukaan niistä osannut rastia "En ole robotti" -ruutua.
Se näytti ratkaisevan ongelman.
Koronaviruksen myötä uhka on nyt abstraktimpi kuin koskaan.
Nyt uhka on joku pinta.
"Varokaa pintaa, kaikki."
"Ei tässä hätää, kunhan pysyt kaukana niistä pinnoista. Ne ovat vaarallisia."
Oli kamalaa kuulla se uutisista yksin kotona. Ei hitto, pinnat.
Katselin pikaisesti ympärilleni. Helvetin pintoja kaikkialla!
Kämppänihän on kuolemanloukku.
En tiennytkään eläväni Saw III -leffassa.
Minua pelottaa vieläkin. Kaverit kutsuvat minut päivälliselle puutarhaan.
"Ehkä… Voisitko katsoa äkkiä, onko siellä yhtään pintoja?
Miltä me syömme, pöydältä? Yritätkö tappaa minut? Häivy kuplasta."
Pelottavia aikoja. Pelottaa vain enemmän.
Ehkä sitä alkaa pelätä enemmän, kun ikää tulee.
Vanheneminen on jo itsessään pelottavaa.
Ei juma, luulin että saisin jättää tämän vuoden välistä, mutta ei.
Olen niin hemmetin vanha. Minusta tuli tosi vanha tänä vuonna.
En tiedä teistä, mutta minä vanhenin. Rikoin henkilökohtaisen ennätykseni.
Täytin 31 tänä vuonna.
Tiedän, kuvottavaa. Olette oikeassa. Älyttömän vanha, 31 hitto soikoon.
Kun lockdown alkoi, olin 19-vuotias. Nyt olen 31. Kamalaa.
Niin hemmetin vanha. Tämä on pian sitten tässä.
Nämä ovat muuten hyvästini. Koputtelen jo helvetin porteilla.
Olen 31, niin vanha. Tämä saattaa ärsyttää ihmisiä.
Tulen lavalle ja sanon, että olen 31 ja vanha.
Pari ihmistä porukasta sanoo aina: "Ei 31 ole vanha.
Ole hiljaa, 31 ei ole vielä mitään. Olet ihan vauva. Älä nyt viitsi."
Mutta he ovat aina ihan helvetin vanhoja, joten…
Ei siitä tule yhtään parempi olo.
He ovat jotain 43. Ihan sama.
Suokaa anteeksi, jos kuoleman kateelliset kasvot eivät lohduta.
Mr. Magoon ja Maggie Smithin mielestä olen poikanen. Voi kun kiva.
Tiedän, ettei 31 ole "vanha" vanha. Muttei se ole enää "nuori" nuorikaan.
Se ei ole yhtä kutkuttavaa kuin parikymppisen innokkuus.
31 on melko vakava ikä, yksi ensimmäisistä.
Elämä alkaa vakiintua 31-vuotiaana. Siitä alkaa tulla vakavaa.
Ihmiset sitoutuvat pitkäaikaisiin juttuihin.
Olen nyt siinä iässä, jossa kaikki ystäväni aloittavat… podcasteja.
Minunkin piti aloittaa omani, jotta pysyisin mukana, mutten ollut valmis.
Kroppa alkaa jo romahtaa. Se on valmis potkaisemaan tyhjää.
Se rappeutuu ällöttäväksi tahnaksi. Ihan kamalaa, ja se vain pahenee.
Herään joka aamu uuteen vuotoon aluksessa.
Kropan jutuissa ei tarvitse enää olla edes mitään järkeä.
Niissä oli joskus järkeä. Kun löin varpaani, varpaaseen sattui.
Se oli selkeä syy-seuraussuhde.
Nyt kroppani jättää ensimmäisen vaiheen väliin ja menee suoraan kipuun.
Kun ihmettelen miksi, kroppa vastaa: "Haista paska, siksi."
Se improvisoi nyt. Se vain jammailee.
Siinä ei tarvitse olla mitään järkeä. Kun heräsin yhtenä aamuna, palliin sattui.
En tehnyt sille mitään. En ansainnut sitä. En mennyt sänkyyn ja…
Nyt olen rentoutunut. En tehnyt sitä.
Mutta silti, yhtenä aamuna oli vain yksi kivulias palli.
Se oli kai uupunut pitkistä yöunista.
Sama homma minulla. Väsynyt levosta.
Selkä on huonona. Selkä naksahtelee 31-vuotiaana.
Muistini ei ole enää ennallaan. Tai ehkä se on. En voi tietää.
Ehkä se on ennallaan, ja unohdin.
Pieruni ovat kuvottavia nyt. Ne ovat ihan kamalia.
Luulin, että ne olivat pahoja aiemmin.
Jos vain nuori Wang olisi tiennyt…
Miten hyväntuoksuisia Hänen päivänsä olivatkaan
Olisi pitänyt nauttia niistä kun voin
Nyt pieruni ovat oksettavia.
Todella kuvottavia. Ne ovat tosin hiljaisempia.
Pieruni ovat hiljaisempia, mutta pahempia. Teille.
Nuoret pieruni olivat kovaäänisiä ja mahtailevia.
Mutta lopulta suopeita nenälle. Ne eivät halunneet loukata ketään.
Ne halusivat vain esittää, nuoret pieruni. Ne olivat kuin ilotulituksia.
Kiinalaiset tulivat taputtamaan…
"Onnea. Onnea tulevalle vuodelle."
Nyt pieruni ovat kuin hylätyn kemiantehtaan hiljainen vuoto.
Ne myrkyttävät hitaasti pohjaveden. Tappavat kylän koirat. Ihan kamalaa.
Pieruni ovat kamalia, aivan ällöttäviä.
Oletteko koskaan pieraisseet niin pahasti, että menetitte yhden wifi-palkin?
Oikeasti, yhtenä päivänä…
Olin kotona ja repäisin yhden, ja Netflix sumeni hetkeksi.
Se meni pieniksi ruuduiksi.
Kroppa kait muuttuu.
31-vuotiaana ajatukseni muuttuvat, sieluni muuttuu.
Luonteeni on muuttunut paljon, mielipiteenikin.
Poliittinen vakaumukseni on muuttunut. Tosi paljon vain parissa vuodessa.
Pidin itseäni sosialistina pari vuotta sitten.
Pikku Philly Philly Wang Wang punainen lippis päässä.
"Olen sosialisti. Pikkuisen kaikille. Se on vain reilua.
Kansallistakaa meri. Minä olen sosialisti."
Mutta nyt olen tajunnut, että minulla ei vain ollut rahaa.
Nyt minulla on rahaa. En jaa sitä kenenkään kanssa!
Perääntykää, likaiset kommarit.
Wang tienasi sen punnan.
Kapitalismi onkin ihan ookoo, kun on kapitaalia.
Vihje oli nimessä koko ajan.
Nyt haluan vain olla rikas.
Ennen halusin maailmanrauhaa. Nyt haluan vain kylpeä rahassa.
Tiedän, ettei raha ole sinänsä kovin merkityksellinen tavoite.
Mutta rehellisyys on.
Ja jos rehellisiä ollaan, haluan vain olla upporikas.
Olenhan minä jo rikas. Me olemme kaikki periaatteessa rikkaita.
Maailmanlaajuisten standardien mukaan kaikki tässä huoneessa ovat Bezoseja.
Kaikki ovat Nebukadressareita niiden standardien mukaan.
En piittaa paskaakaan maailmanlaajuisista standardeista.
Oletteko käyneet maailmassa?
Maailma on likainen.
Me emme elä maailmassa, elämme Briteissä.
Maailman laidalla, katsellen muita paheksuen.
En halua olla maailmanrikas. Se on jotain 10 puntaa.
Haluan olla oikeasti rikas, Brittien rikas.
En vain isojen, itsestäänselvien juttujen takia,
autojen, talojen ja ihmisten tappamisen rangaistuksetta.
Onhan se mukavaa, mutta haluan olla rikas pienien juttujen takia.
Pienten vivahteiden, jotka tekevät rikkaudesta ihanaa.
Haluan lähettää pullon samppanjaa ravintolan toiseen päähän -
tuttavalle, joka ei ole vielä huomannut minua.
Ne ovat hiukka siistejä vain rikkaiden juttuja.
Olen nähnyt niitä leffoissa, ja Wang haluaa messiin.
Kaveri on siellä ihan yksin ja surullisena syömässä kalaansa,
eikä hänellä ole samppanjaa. Sitten yhtäkkiä tarjoilija ilmestyy.
"Tämä on tuolta herrasmieheltä jänishaalarissa."
Olen rikas! Voin pukeutua miten haluan!
Ette ole nähneet vaurautta, ennen kuin näette aikuisen miehen nostavan korvaa -
toiselta puolen täpötäyttä Bella Italiaa.
Se tekisi vaikutuksen seuralaiseeni.
Olen taas alkanut deittailla. Olen jälleen kerran sinkku.
Olen sinkkumies nyt. Tuli ero tyttöystävästä. Hyvä tapa tulla sinkuksi.
Erittäin tehokasta. Deittailen kyllä liikaa.
Deittailen aivan liian paljon. Jahtaan omaa häntääni.
Juoksen onnellisuuden kangastuksessa, joka katoaa kauemmas horisonttiin.
Luulen, että yritän hyvittää jotain kaikella deittailulla.
Luultavasti melko seksittömän nuoruuden, niin kuin itse asian näen.
En tarkoita lapsuutta. Niin oli varmasti paras.
Parinkympin molemmin puolin.
Silloin, kun sitä pitäisi harrastaa kuin viimeistä päivää.
Mennä polvilleen, pitää tiukasti kiinni ja helvetti…
Kokeiluja helkatti. Pannaan, kunnes kaikki selviää.
Sitten töihin ja järkevää viistoperää ostamaan.
En koskaan tehnyt sitä. En saanut niitä tilaisuuksia.
Yliopisto on iso juttu. En juuri harrastanut seksiä yliopistossa.
Uskonnollisista syistä.
Jumala vihaa minua.
Olen yrittänyt hyvittää sen.
Olen yrittänyt korvata aiheuttamani seksuaalisen alijäämän.
Seksuaalisen velan, jolle olen määrittänyt -
oman korkokannan, joka on minulle aivan mahdoton.
Olen ihan kusessa Wang-pankin kanssa.
Satunnainen takaisinmaksu on toki hauskaa, mutta se ei ole kestävä tapa elää.
Olen myös tutuissa deittisovelluksissa. Pitäähän sovelluksissa olla.
Se voi olla masentavaa hommaa. Olen löytänyt epätoivon kuiluja,
joihin en tiennyt edes mahtuvani ryömimään.
Oletteko koskaan pyyhkäisseet oikealle ryhmäkuvan -
edes tietämättä, kuka se heistä on. "Joo, kuka vaan. Ihan sama.
Tapailen ketä tahansa, jolla on varaa tuohon laskettelulomaan.
Kuvassa on labradori. Koirakin kelpaa. Sillä on terve turkki."
Köyhällä ei kait ole varaa nirsoilla.
Itäaasialaismiehillä ei ole helppoa deittisovelluksissa.
Se on todistettu ilmiö.
Itäaasialaismiehillä on enemmän vaikeuksia kuin millään muulla ryhmällä.
Lännessä. Koreassa heillä tuskin on hätää.
Mutta lännessä kiinalaismiehiä harvoin pidetään varteenotettavina vaihtoehtoina.
Meitä ei vain esitetä niin mediassa. Emme ole koskaan seksikkäitä miehiä.
Meidät esitetään yleensä nököhampaisina typeryksinä,
jotka ovat lähinnä aseksuaaleja, joita seksi ei kiinnosta lainkaan.
Mikä on hullua, kun ajattelee, kuinka paljon kiinalaisia on.
1,4 miljardia, yhden lapsen politiikasta huolimatta.
Panemme niin hyvin, että tarvitsimme säännön.
Kellään muulla ei ole sääntöä.
Nämä negatiiviset käsitykset ovat silti yhä olemassa.
Mutta ymmärrän sen, en ole vihainen.
Kulttuurin esteettisiä mieltymyksiä ja kauneuskäsityksiä -
on vaikea muuttaa, niihin vaikuttaa niin moni asia.
Yhteiskunnan kauneuskäsitykseen vaikuttaa sen oma kulttuurirakenne,
kirjallisuus, kieli ja runous.
Tuntuu, ettei englannin kielessä -
ole tarpeeksi välineitä itäaasialaisen mieskauneuden arvostukseen.
Meillä on esimerkiksi hyvin tummat silmät.
Joillakin on hyvin tummat silmät, toisilla on mustat silmät.
Hiilenmustat silmät, kuin käärmeellä.
En tiedä, oletteko yrittäneet, mutta on hyvin vaikea olla romanttinen,
ainakin englanniksi, mustista silmistä.
Sini- ja vihreäsilmäisillä on helppoa.
"Oi, sinulla on vihreät silmät, kuin puhtaimmat smaragdit.
Oi, sinulla on siniset silmät. Kun katson silmiisi, on kuin uisin valtameressä."
Ihan sama. Mitä mustista silmistä voi sanoa?
"Oi, sinulla on mustat silmät. Niistä tulee mieleen kuolema.
Ne ovat kuin pohjaton kuilu.
Kun katson silmiisi, on kuin sulkisin silmäni."
Ei kai tässä ole valittamista. Olen tapaillut ihania naisia.
Lapsia ei ole tullut, mikä on bonusta. Nollan lapsen politiikka meikällä.
Eksäni käytti ehkäisypillereitä. Onko täällä faneja? Isoja pillerifaneja.
Olen kiitollinen eksälleni niiden käytöstä.
Olen kiitollinen kaikille naisille ehkäisypillereiden käytöstä. Kiitoksia.
Miesten puolesta, kiitti.
Uhraudutte meidän puolestamme. Olemme kyllä huomanneet.
Teette hienoa työtä.
Ei ole reilua, että naisten täytyy tehdä suurin osa.
Onhan miehillekin kehitetty vastaavia. Oikeasti!
Emme vain ole kertoneet teille. Olemme sen verran ovelia.
Siksi te rakastatte meitä. Miehille keksittiin oma pilleri pari vuotta sitten.
Oma ehkäisypilleri miehille.
Mutta koehenkilöt huomasivat, että se muutti heidän elimistönsä kemiaa.
Heille tuli vähän surullinen olo.
Joten kaikki olivat… "Se ei varmaan ole vielä valmis.
Naiset voivat käyttää pillereitään, jotka ovatkin jo täydellisiä."
Miehille kehitettiin myös mekaaninen ratkaisu.
Pieni korkkilaite, joka vain… tuonne noin.
Se on vähän kuin kierukka. Tänne näin.
Korkki ja kierukka. Se olisi hyvä lastenkirja.
Pieni korkki laitetaan tänne näin. Raa'alla voimalla vaan.
Pieni korkki laitetaan putkeen. Se estää uimareita pääsemästä läpi.
Se on kuin tiukka raja. Kuin sinne tunkisi vaikean maahanmuuttoviranomaisen.
"Nämä passit ovat vanhentuneet!"
Sitten niiden pitää uida takaisin, ja…
Imitoin aika hyvin spermaa.
En tiedä miksi.
Olen puoliksi spermaa.
Isän puolelta, jos ihmettelette.
Mutta miehet pitivät toimenpidettä vähän liian tunkeutuvana, joten…
He ajattelivat, että antaa naisten pitää istutteensa.
Se ei ole reilua, leidit. Olen kiitollinen siitä. Miesten pitäisi auttaa.
Meidän pitäisi jakaa lasti yhdessä. Sori sanaleikistä.
Mutta miesten ehkäisyssä on paha ongelma, josta kukaan alalla ei tunnu puhuvan.
Se ongelma on, että vaikka mies antaisi tehdä kaikki nämä jutut itselleen -
täysin vilpittömästi, kuka nainen uskoisi häntä?
Näkymättömään ehkäisyyn liittyy paljon luottamusta.
Paljon riskejä. Mutta mies ei koskaan ota riskiä.
Kun nainen tulee raskaaksi, asialle täytyy tehdä jotain. Mies voi vain häipyä.
Ei tietenkään saisi.
Ette saisi tehdä sitä, jätkät. Mutta voitte tietenkin tehdä sen.
Mutta ette saa… Älkää!
Se on hyvin helppoa. Mutta ette saisi! Teidän täytyy pidättäytyä.
Lennot ovat nykyään tosi halpoja. Ette saa!
Belgian passin saa nykyään pimeästä verkosta. Tiesittekö?
Eri nimi, uusi osoite. Mutta ette saisi! Mutta se vaihtoehto on aina olemassa.
Naisen pitää tehdä asialle jotain, miehen ei juurikaan.
Senpä takia meitä ei juuri tarvitse vakuutella naisen pillerien käytöstä.
Voitte keksiä kaikenlaista, pitää hauskaa. Vaikkapa:
"Taikaorava langetti minulle kerran kirouksen, enkä voi saada lapsia."
Fiksukin kaveri sanoisi: "Joo, taisin lukea siitä.
Tehdään se sitten."
Se ei toimi toisinpäin. Sanotaan, että miesten pillerit tulevat markkinoille.
Menen klinikalle ja saan oikeat vehkeet.
Illalla lähden sitten kaupungille testaamaan sitä.
Menen baariin ja alan jutella tytölle. Hän tykkää siitä jostain syystä.
Ehkä hän on sairas.
Menemme meille ja alamme suudella.
Toki, miksei? Nyt on 2021, pysykää perässä.
Alamme suudella ja vaatteet vähenevät.
Alamme olla nudena, kuten Ranskassa sanotaan.
Juuri ennen kuin ryhdymme hommiin, hän kysyy: "Onko sinulla ehkäisyä?"
Sanon: "Ei hätää, muru. Wang käyttää pillereitä.
Minullako? Minulla on korkki palleissa!
Et tietenkään ole kuullut siitä, mutta luota minuun!
Mieheen, jonka tapasit All Bar Onessa.
Minulla on korkki palleissa! Jos laitat ne lavuaariin, ne kelluvat."
Se ei ikinä toimisi. Tarvitsisin lääkärintodistuksen YK:sta.
Siinä pitäisi olla Malalan nimi. "Hänellä on korkki palleissa. Olen Malala."
Olisi mahtavaa saada korkki palleihin. Oikeasti?
London Palladium, jos ette muista mitään muuta tästä… Ettekä muista.
Muistakaa, että Phil haluaisi korkin palleihinsa!
Voitteko kuvitella sitä mielenrauhaa, kun palleissa on korkki?
Kiertelisin kylillä ja rakastelisin ilman huolen häivää korkki palleissa.
Kun tapaan sen oikean ja haluan asettua aloilleni, korkkaan sen kuin samppanjan.
Toiselta puolen täpötäyttä Bella Italiaa.
Olisi mahtavaa saada korkki palleihin.
Olisi aivan älyttömän mahtavaa saada korkki palleihin.
En haluaisi käyttää miesten pilleriä. En halua muistaa sitä joka päivä.
Rutiinissani on jo tarpeeksi. Se on tosi vaikuttavaa.
Ihailen naisia, jotka käyttävät sitä. Se on hurjaa. Se vaatii ihan kaikkea.
Itsekuria, määrätietoisuutta, luonteenlujuutta.
Hyvää muistia! Se täytyy muistaa tehdä joka päivä. Se on varmasti vaikeaa.
Oli mikä oli, se täytyy muistaa ottaa.
Sen täytyy olla vaikeaa. Varsinkin, jos sillä hetkellä ei saa sitä.
Ollaanpa hetki vilpittömiä, leidit. Sen täytyy olla potku sieluun.
Jos siskolla on kuiva kausi meneillään,
ja silti pitää popsia seksipilleri joka päivä.
Sen täytyy olla aika pirullista.
Joka päivä… Miettikää nyt. Jos ette harrasta seksiä,
kun käytätte ehkäisypillereitä, se on jokapäiväinen,
suullinen muistutus -
omasta haaskatusta seksuaalisesta potentiaalista.
Joka päivä nielaisu yksinäisyyttä aamiaiseksi.
Vain naiset ovat henkisesti tarpeeksi vahvoja kestääkseen sellaista.
Voitteko kuvitella, jos miesten pitäisi tehdä se? Emme kestäisi viikkoakaan.
Kuvitelkaa, jos miesten pitäisi ryömiä ylös sängystä joka aamu -
ja vetäistä kondomi päälle?
Jotain…
"Ehkä tänään.
Toivotaan."
Käärii sen velttoon penikseen…
Vetää housut jalkaan ja menee töihin kondomi päällä.
Se valuu alas kuin tuubitoppi. Hänen pitää nostaa sitä…
Se häiritsee työntekoa.
"Andy, kaikki hyvin?" "Sori, tämä vain…" "Saat kenkää." "Voi ei."
Hän lähtee klubeihin yöllä ja on…
Yrittää iskeä tyttöä. "Näytät nätiltä." "Ällöä, ala vetää."
Hänen pitää mennä yksin kotiin, makuuhuoneeseensa. "Ei tänään."
Hän vetää kuivan kondomin pois -
ja niittaa sen sen päivän kohdalle kalenteriin.
Miettikää tarinaa, jolle juuri taputitte.
Olisi mahtavaa saada korkki palleihin.
Siinä ei ole mitään järkeä, että naisten pitää yhä tehdä kaikki.
Elämme 2000-lukua, ei mitään järkeä. Siinä oli ennen muinoin järkeä.
Kun olimme nomadeja ja vaeltelimme tasangoilla. Muistatte varmaan.
Siihen aikaan sukupuolten väliset velvollisuudet oli selkeämmin määritetty.
Nainen otti täyden vastuun lisääntymisestä,
koska mies oli ottanut vastuun eloonjäämisestä.
Hän taisteli kilpailevia heimoja vastaan ja haki lihaa.
Mutta nyt kuka tahansa voi ostaa subin. Mitä väliä?
Ihan sama, kuka tekee mitä. Mutta silloin sillä oli merkitystä.
Jos nainen tuli raskaaksi, se oli kokopäivätyö.
Se vie kaikki voimat, kun on paksuna savannilla.
Ihmisen raskaus on brutaalia, eläinkunnassa vielä brutaalimpaa.
Meidän kokoisellamme lajilla se kestää hyvin kauan.
Se rajoittaa naisen toimintakykyä. Olemme pystyasentoisia eläimiä, mikä on jo outoa.
Nyt hän ei voi kumartua poimimaan kiviä, joita heittää sapelihammaskissaa päin.
Hänen täytyy siis pitää ukko tyytyväisenä, jotta tämä suojelee häntä.
"Kiusaako mammutti sinua, beibi?"
Hän pitää kolmisarviliskot loitolla. En ole hyvä historiassa.
Nainen kulkee ympäriinsä raskaana yhdeksän kuukautta!
Helppo saalis yhdeksän kuukautta! Sitten hän synnyttää otuksen.
Eikä siinä kaikki. Nyt se pitää nostaa ylös syliin!
Jotain kaksi vuotta. Käsivarret ovat nyt hyödyttömiä.
Hän ei voi enää edes iskeä lentoliskoja kohokoukulla.
Hänen täytyy pitää hiton hyödytöntä vauvaa koko ajan!
Ihmisvauvat ovat täysin hyödyttömiä. Ihan helvetin hyödyttömiä. Sori.
Ne ovat koko ajan vain hetken päässä kuolemasta. Ne eivät selviä yksin.
Syntymästä asti, isoine keilapallopäineen,
jotka tasapainoilevat epäilyttävästi hammastikkukauloilla…
Aina kun nostaa yhden, ne ovat: "Yritä olla tappamatta minua!"
Siksi keksimmekin moraalin alkujaan. Ihmisten piti keksiä hyväntahtoisuus,
jotta emme potkaisisi pentujamme pusikkoon ja jatkaisi elämää. Ne ovat rasitteita!
Muut eläimet eivät tarvitse moraalia. Niiden vauvat osaavat selviytyä heti.
Kuten norsuvauvat. Oletteko nähneet? Ne vain tippuvat äidistään.
Sitten ne vain nousevat ylös ja alkavat kävellä.
Kuin ne liittyisivät juuri baarikierrokselle. "Sori, kaikki.
Luulin, että unohdin puhelimeni."
Olisi mahtavaa saada korkki palleihin.
Mahtavaa. Koska leidit, minä olen liittolainen.
Vitsi. Se oli testi, jota ette läpäisseet. Älkää luottako mieheen, joka sanoo niin.
Kyllä. Sekin oli testi, jonka sinä läpäisit.
Jos mies sanoo niin, hän luultavasti valehtelee.
Vaikka ihminen väittää olevansa jotain, hän ei välttämättä ole sitä.
Uskokaa minua.
Miss Nigeriaa 2015.
Nykyään on vaikea olla liittolainen. Kaikkien pitää olla hyviä ihmisiä.
Se on vaikeaa. Tajusin, etten ole hyvä ihminen.
En ole huonokaan ihminen,
mutten ole tarpeeksi epäitsekäs, jotta olisin hyvä ihminen.
Olemme pandemian aikana nähneet, millainen hyvä ihminen on.
Asioista pitää luopua, jotta voi huolehtia toisista. En halua tehdä sitä.
En ole hyvä ihminen. En ole huonokaan, ei huolta. Olen jotain siltä väliltä.
Istuin esimerkiksi kerran vahingossa kissan päälle.
Se oli vahinko!
Mutten noussut ihan heti…
Olen siinä välissä asteikkoa.
Tiesin, että se oli väärin, mutten pitänyt kiirettä. Olen ihan kunnollinen.
En näkisi vaivaa satuttaakseni muita, mutten näkisi vaivaa auttaaksenikaan.
En vain näkisi vaivaa. Se on moraalisääntöni.
Jos meinaat kaatua, otan sinut kiinni, mutta sinun täytyy kaatua minua päin.
Minulla on huono selkä. En voi ottaa kiinni kaikkia hölmöjä.
Kunnollinen on ihan hyvä, varsinkin jos on mies. Olemme tehneet siitä helppoa.
Me miehet olemme vuosisatoja laskeneet omaa moraalista rimaamme niin,
että riittää, ettei ole paha, jotta on hyvien puolella.
Naisilla on vaikeampaa. Heitä koskevat korkeammat eettiset normit.
Sana "kunnollinen" kuvaa sitä hyvin.
Jos on kunnollinen kaveri, se on kohteliaisuus.
Oletteko huomanneet? "Sinun pitää tavata kaverini Paul. Hän on kunnollinen kaveri."
"Ei hitto, mennään heti drinkille Paulin kanssa!
Joka sekunti ilman Paulia on painajaista! Missä sinä olet, Paul?"
Sanalla "kunnollinen" on enemmän painoarvoa miesten kohdalla.
Jos menee miehen hautajaisiin, ja pappi sanoo:
"Alan oli kunnollinen mies." Sitä ajattelee: "Voi ei!
Alan kuulosti mahtityypiltä! Olisi pitänyt hengata enemmän Alanin kanssa!
Nyt minulta jäi kokematta ihanat ajat Alanin kanssa.
Lepää rauhassa, sankari. Nähdään siellä."
Jos menee naisen hautajaisiin, ja pappi sanoo: "Susie oli kunnollinen nainen."
Sitä ajattelee…
"Susie ei tainnut edes yrittää.
Et tainnut tehdä mitään sydämellä!
Mihin kuolit, panostuksen puutteeseen? Jessus!
Pankaa maahan ja mennään syömään voikkareita."
On vaikeaa olla hyvä ihminen koko ajan. On vaikeaa tuntea itsensä hyväksi.
En tunne olevani erityisen hyvä ihminen. Varsinkin covid-pandemian suhteen…
Se kuulostaa hassulta. Tunnen olevani vähän vastuussa siitä.
Jos uskomme johtavaa teoriaa,
tämä pandemia, virus, alkoi lihamarkkinoilla Kiinassa.
Jos on laiska ja vähän rasisti koko jutusta,
pandemiasta voi syyttää kahta ihmisryhmää: kiinalaisia ja lihansyöjiä.
En tiedä teistä, mutta minä olen molempia. Olen kiinalainen lihansyöjä.
Toista en voi muuttaa. En voi sille mitään, vaikka kuinka yrittäisin.
Toinen vaatisi jonkin kasvoleikkauksen, jottei näyttäisi niin kiinalaiselta.
Kuulostaa kalliilta ja kivuliaalta.
Pakko antaa kyllä vegaaneille tunnustusta. He olivat koko ajan oikeassa.
Eläimiä ei saisi sulloa luonnottoman lähekkäin. Se päättyy kyyneliin.
Se osoittautui todeksi mahdollisimman dramaattisella tavalla.
Myönnettäköön, että heillä oli tilaisuus sanoa koko maailmalle "mitä minä sanoin",
mutta he painoivat sen villaisella.
Epätyypillisen arvokkaasti.
Luulen, että se johtuu siitä, että he ovat nyt omahyväisiä koko jutusta.
He ovat hiljaa, koska tietävät, että tämä on nyt heidän maailmansa.
Tämä on nyt vegaanin maailma. Covid-aika on vegaanin aikaa.
Koska kukapa voisi kukoistaa paremmin koronavirusaikana -
kuin joku, jolle makuaistin menetys olisi siunattu helpotus.
"Anna se sieniburgeri tänne, beibi! Testitulos oli positiivinen!
Syömme vielä lisää myöhemmin."
En ole vegaani. Yritin kyllä. Yritin tosissani yhden aterian ajan.
Olen päättänyt, että hiilijalanjälkeni pienentämisen sijaan -
kuolen vain 20 vuotta aiemmin.
Vanha buddhalainen sananlasku sanoo: "Lyhyt, hyvin eletty elämä -
on parempi kuin pitkä kvinoalla."
Vanhoissa kirjoituksissa on paljon viisautta.
Olen yrittänyt syödä terveellisemmin, hoikistua ja parantaa kuntoani.
Treenailen ja sen sellaista.
Olen luopunut lohduttavasta, mutta harhaanjohtavasta ajatuksesta,
ettei ihmisen ulkomuodolla ole mitään merkitystä.
Se ei ole kaikki kaikessa, mutta on se jotain.
Jossain välissä on kultainen keskitie.
Minulla oli tapana lohduttautua näillä vanhoilla latteuksilla.
Ettei ulkomuodolla ole väliä. Tärkeintä on se, mitä on sisimmässä.
Kävi ilmi, että sisimmässäni minun oli vaikea hengittää.
Hyvää tarkoittavilla ideologioilla on käytännölliset rajansa.
Aloin sitten treenata ja panostaa siihen. Kuntoilin ja pudotin vähän painoa.
Pudotin aika kivasti painoa.
Kiitos! Tosi huomaavaista. Teki kaikesta sen arvoista. Kiitti.
Pudotin kivasti painoa hiljattain. Lähinnä munastani, mikä on harmi.
Koskaan ei voi tietää, mistä se lähtee.
Sitä toivoo, että mahasta tai leuasta. Minulta se lähti peniksestä.
Tämä on nyt kroppani. Tämä on vartaloni.
Olen tyytyväinen tähän kehoon. En ole onnellinen.
En ole seonnut lopullisesti. En ole onnellinen kehostani.
Mutta olen tyytyväinen. Meillä on liikaa paineita olla onnellisia siitä.
Kehon tehtävä ei ole tehdä meitä onnelliseksi.
Kehosi on vain kompromissi, jonka olet tehnyt -
elämäntyylien välillä, joita haluat elää yhtä aikaa.
Kehosi on vain leikkauspiste ihanteesi -
ja panoksesi välillä.
Tämä on kehoni. Se ei ole keho, jonka haluan. Haluan paremman kropan.
Mutta tästä näette, kuinka kovasti haluan sen kropan.
Ei sillä, etten olisi voinut vaikuttaa asiaan.
Yritän vain näyttää hyvältä. Aloin käydä salilla.
Aloin treenata. Kiitos! Aloin harrastaa pilatesta.
Näin se on. Vanha kunnon Philates Wang tässä.
Rakastan philatesta. Alkakaa tekin harrastaa. Se tekee hyvää selälle.
Jollette tiedä, mitä pilates on, se on periaatteessa ateistista joogaa.
Siinä kaikki. Olen harrastanut sitä jo jonkin aikaa. Se on ateistista joogaa.
Se on joogaa ilman kaikkia hiton kummituksia.
Niitä ei ole pilateksessa.
Pilates on pikemminkin: "Kumarru keppiä vasten. Jumalaa ei ole."
Se taitaa tulla Saksasta.
Aloin harrastaa pilatesta. Yritän näyttää paremmalta 31-vuotiaana.
Yritän saada palaset kiinni, kun ne putoilevat.
Aloin leikkauttaa tukkani paremmin. Tämä on parempi, uskokaa pois.
Olin oikea kitupiikki tukanleikkuun suhteen.
Menin lähimmälle libanonilaiselle, annoin kympin,
ja hän vain heitti sakset päähäni. Toivoin parasta.
Asun Lontoon libanonilaisessa osassa. En jahtaa heitä.
Nyt menen vähän kauemmas itäaasialaiselle parturille.
Itäaasialainen on melko ainutlaatuinen peto.
Se kaipaa sopivaa elettyä kokemusta.
Käyn siis itäaasialaisessa parturissa, japanilaisessa paikassa.
Koska annan heille anteeksi.
Nanjingista on jo aikaa. PlayStation on aika hyvä. Olkoon.
Pidän parturistani, kiva tyyppi, Tucker. Kiva japanilainen parturi.
Meillä on hyviä keskusteluja, kun istun tuolissa.
Hän puhuu hyvin englantia. Hän on ollut Briteissä jo muutaman vuoden.
Mutta hänellä on yhä vahva japanilainen aksentti.
Ymmärrettävästi toisinaan käy niin, ettei hän tiedä hakemaansa sanaa.
Mutta jostain syystä hän tietää sanonnan "mikä-se-nyt-onkaan".
En tiedä, mistä hän oppi sen.
Mutta olen tosi iloinen siitä, koska se kyllästää keskustelumme taialla.
Istun hänen tuolissaan, ja hän leikkaa tukkaani.
Hän kertoo minulle vaikkapa viikonlopustaan ja sanoo:
"Katsoin televisiota asunnossani.
Istuin sohvallani ja näin mainoksen siitä…
Mikä-se-nyt-onkaan…
Mikä-se-nyt-onkaan…"
Tarinassa ei ole pointtia. Se on vain niin hauskaa,
kun hän sanoo "mikä-se-nyt-onkaan".
Se on hyvä tietää, jollei tiedä muita sanoja.
Se kattaa monet sanat. Perinteistä japanilaista tehokkuutta.
Osa teistä taisi kiusaantua vähän, kun imitoin japanilaista aksenttia.
Mikä on tietenkin ihan älytöntä.
Mutta ymmärrän. Nämä ovat rodullisesti herkkiä aikoja.
Vaikea tietää, mikä on oikein ja väärin.
Mikä on hyväksyttävää ja mikä ei. Mille voi nauraa ja mille ei.
En tietenkään odota teidän ottavan tarpeetonta riskiä minun edukseni.
Saatte siis anteeksi. Mutta, tulevaisuuden varalta -
ja suojellakseni teitä tulevalta pelkuruudelta,
olen kehittänyt pari sääntöä.
Näiden nyrkkisääntöjen avulla voitte päättää sillä hetkellä,
onko toisen ihmisen aksentin imitoiminen moraalisesti hyväksyttävää.
Haluatteko kuulla säännöt? Totta kai haluatte, senkin kiihkoilijat!
Ensimmäinen sääntö, kattosääntö on:
jos se on hyvä aksentti,
antaa palaa.
Jos se on hyvä aksentti, ja käytit aikaa taustatyöhön ja harjoittelit,
jotta se olisi viimeisen päälle täydellinen, kukaan ei saisi valittaa.
Mitä he voivat sanoa? "Älä nyt viitsi, se meni nappiin."
Ja hitot.
Jos se on hyvä aksentti, antaa mennä.
Se ei suojaa minua joka tilanteessa.
Toinen sääntö on siis, että jos kyseinen aksentti kuuluu kansalle,
jolla on joskus ollut imperiumi,
tai joka oli sodan tuhmalla puolella,
hekään eivät saa valittaa!
Tällä saa enemmän aksentteja kuin luulisi.
Sillä saa tietenkin englannin, ranskan, hollannin, portugalin, espanjan ja saksan.
Mutta sillä saa hauskojakin, kuten japanin -
ja italian.
Sillä saa turkin, venäjän ja egyptin.
Sillä saa kiinan! Ette ehkä odottaneet Wangin näyttävän vihreää valoa, mutta…
Menin omaan ansaani.
Kiina on ainaisella imperialistisella maailmanvalloitustehtävällä.
Teillä on lupa imitoida kiinalaista aksenttia. Olemme vahvoja, kestämme kyllä.
En piittaa pätkääkään kiinan imitoinnista. Se valuu kuin vesi Wangin selästä.
Kotkaa eivät madon imitoinnit kiinnosta.
En voisi vähempää imitoinneista välittää.
Ystäväni tuntuvat välittävän. Valkoiset valveutuneet ystäväni välittävät paljon,
kun joku imitoi kiinalaista aksenttia. He tulevat kertomaan minulle siitä.
En koskaan pyytänyt sitä.
Mutta minulla on ilmeisesti pelokkaiden vakoojien verkosto,
joka kiiruhtaa maailmaan, loukkaantuu puolestani ja kiiruhtaa kertomaan minulle.
"Näitkö? Tuo julkkis imitoi kiinalaista aksenttia." Se oli Piers Morgan.
Gigi Hadid imitoi Instagramissa silmiä. En tee sitä nyt, mutta hän teki sen.
Etkö ole surullinen, loukkaantunut?' Onko väheksytty olo? Kyllä se siitä."
Me tapamme vielä teidät kaikki.
Emme muista, kuka sen teki ja kuka ei…
Ihan sama, nauttikaa. Sama se. Meillä on muuta tekemistä.
Ette ehkä huomanneet. Hoitakaa oma henkilöstöhallintonne, me emme ehdi.
Me lennämme kuuhun ja haravoimme jalanjälkenne. Emme nyt ehdi.
Otamme tuhansia valokuvia kaupungeistanne tiedustelua varten. Kiirettä pukkaa.
"Vain turisti."
Valmiina, ampukaa!
Me syömme vielä teidät kaikki.
Ettekä edes ole oudointa paskaa, mitä söimme sinä päivänä.
Kiitos kamalasti, että tulitte. Hyvää yötä!
Tekstitys: Sanna Autere