Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kom dere på beina. Kom igjen nå.
Mottakeren av Lifetime Achievement Award 2019...
Nominert til 31 Grammyer...
Dobbel Oscar-nominert i morges.
Hun er en global superstjerne, som har vunnet ni Grammy-priser
og solgt over 50 millioner album.
Stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Hun skapte en ny nasjonalsang for kvinner.
Den ubestridte dronningen av hiphop og R&B: Mary J. Blige.
Greit. Perfekt.
Det føles bra å være på dette punktet i karrieren.
Jeg har gjort så mye med musikk, TV, filantropi...
Haken litt mer opp. Bra.
Vend ansiktet rundt for meg.
Jeg har gjort stort sett alt som jeg alltid har ønsket å gjøre.
Bra! Hold der, Mary.
Men suksess kommer når du er vellykket på innsiden.
I lang tid var jeg ikke klar over suksessen min
fordi jeg var et vrak på innsiden.
For da jeg vokste opp, i det nabolaget vi bodde i,
var det: "Du skal ikke drømme. Du skal ikke håpe."
Så min misjon har vært
å faktisk hjelpe kvinner med å tro på seg selv, og hjelpe
meg selv med å tro på meg selv og leve ut ting, og la folk,
spesielt kvinner, se hvordan jeg lyktes.
Jeg har 13 album, men mitt andre album,
My Life, er det viktigste fordi det var mye i meg,
og det var mye galt, og mye jeg måtte få ut.
My Life-albumet var nok mitt mørkeste album
på en av de mørkeste tidene i livet.
Jeg har hatt mange mørke tider siden da,
men dette var som et vendepunkt.
Dette var en avgjørelse jeg måtte ta. Enten leve eller dø.
Mesteparten av tiden var jeg deprimert og ville ikke leve.
Fordi jeg ikke elsket meg selv.
Jeg visste ikke at så mange følte det samme.
Hvordan går det, vennen? Bra. Hvordan har du det?
Dette albumet var svært viktig for dem.
De minner meg på
at jeg er ikke den eneste som går gjennom sånt.
Du er inspirasjonen min. Tusen takk.
Ingen årsak.
Tusen takk for all denne kjærligheten.
Dere vet hvor ekte det er.
Livet mitt er ekte.
Og dette gjør meg emosjonell. Tusen takk.
Sårbarheten hennes og motet til å dele...
Jeg vil at døtrene mine skal se det.
De må se at de kan uttrykke seg selv.
Hennes image, hennes historie, hvordan hun forteller den,
så rå, så sårbar,
så tøff og uredd for å være den hun er.
Hun gjorde det ok for folk å si: "Det er greit å være meg."
Og jeg har alltid ønsket å se kvinner gjøre det bedre, være sterkere,
være vakre, tro på seg selv.
Det har gått 25 år siden jeg gav ut My Life-albumet,
og jeg begynte å snakke med fansen min.
Jeg elsker deg, Mary!
Og det er et sted der jeg overlevde.
Så det er veldig viktig å være her for å fortelle den historien.
Mitt liv, mitt liv, mitt liv, mitt liv I solskinnet...
My Life-reisen startet med Everybody Loves the Sunshine av Roy Ayers.
Jeg vet ikke hva det var med den platen, men noe med den
bare åpnet opp alt i meg.
Alle elsker solskinnet...
Det var den første musikken i barndommen som satte seg fast,
for den fikk meg til å glemme at vi bodde der vi bodde.
Den låten gjorde meg gal.
Mitt liv, mitt liv, mitt liv, mitt liv I solskinnet...
Det er noe med "i solskinnet..."
"Mitt liv i solskinnet" fikk meg til å ville...
Den platen fikk meg til å... Beklager.
Den plata fikk meg til å føle... Som om jeg kunne få noe.
Men jeg fikk ikke tak i det. Men jeg kunne oppnå noe.
Mitt liv i solskinnet var noe jeg ville ha.
SE HVA JEG HAR SETT
Det var her vi var første gang jeg hørte den sangen.
Denne lille jenta er hun som hørte den sangen.
MARYS NEVØ
Det var det pappa hørte på. Ja.
For pappa handlet livet om musikk.
MARYS SØSTER
Han passet på at vi hørte
all slags musikk han elsket og likte.
-Begge to, ham og mamma. -Faren min hadde Grateful Dead-album.
Vi gikk gjennom musikken hans, og det var all slags greier der.
Det kunne være heavy funk, rock and roll.
Jeg var helt: "Heavy funk og rock and roll? Hva er dette?"
Det var det pappa hørte på, ja.
Det var det som formet deg til det du gjør i dag,
påvirkningene fra fortiden og røttene dine.
-Ja. -Ja.
-Dette var Hastings. -Jøss.
Jeg var fire, og LaTonya var fem.
Vi flyttet til Schlobohm da vi var sju.
Foreldrene mine hadde skilt seg.
Og faren min var som en venn.
Jeg var virkelig glad i ham.
Og da han var borte, var det veldig trist for meg.
Vi flyttet til et voldelig miljø, og det var tøft for min mor,
som alenemor å prøve å oppdra to jenter.
-Mamma. Min mamma. -Se på min vakre mor.
Selv med kjærligheten måtte mamma, min søster og jeg
slåss med ungene i nabolaget fra første stund.
Jeg vet ikke hvordan hun klarte det i det miljøet.
Hun var sykepleier. Hun ville ta vare på familien.
Hun sang. Min mor pleide å synge hjemme,
og danse og alt.
Så det er der Mary har alle sine små danser fra.
Hun spilte The Staple Singers og Gladys Knight eller Aretha Franklin,
og gikk rundt i huset å sang Clean Up Woman.
En ryddedame er en dame som
Får all den kjærligheten Vi jenter etterlater...
Hun hørtes akkurat ut som dem. Hun var så vakker for meg.
Jeg har alltid villet være henne. Jeg ville se ut som henne.
Jeg ville synge slik hun gjorde.
Jeg brukte å synge foran speilet med børsten,
og prøve å etterligne alle moren min hørte på.
Men jeg løp ikke rundt og sa til alle at jeg ville bli sanger.
Jeg sang bare høyt. Bare sang.
Men jeg drømte ikke stort eller tenkte noen gang at:
"Ok, jeg skal bli en stjerne."
For vårt miljø fortalte oss ikke det.
Vårt miljø fortalte oss at dette var det.
Jeg var den lille jenta som så
på artister og ting i reklamefilmer,
TV-programmer og filmer, og ønsket at jeg hadde visse ting.
Men i det nabolaget
ville noen bli sjalu eller sint på deg for å ha noe.
For å ha et smil, for å ha en drøm.
Hvis jeg noen gang drømte,
så drømte jeg ikke lenger, spesielt da vi ble tenåringer.
Det ble bare verre.
Så jeg sa: "Jeg vil ikke la disse menneskene se meg smile.
"De kommer aldri til å se meg smile." Jeg smilte aldri da jeg var tenåring.
Jeg tror ikke folk forstår at for familiene som bor i slummen,
er det som et fengsel.
Det er som et fengsel, i et fengsel, i et fengsel.
Det er folk som skader folk, skader hverandre.
Folk lider.
Og mennene var så fryktelige mot oss kvinner.
Jeg husker at jeg hørte at kvinner ble banket.
Moren min var en av de kvinnene. Så jeg husker smerten hennes.
Jeg bar hennes smerte. Jeg bar naboens smerte.
Jeg bar smerten fra folk i hele nærmiljøet.
Og jeg bar min egen smerte.
Jeg ba deg ikke om å komme Jeg ba deg ikke om å bli dårlig behandlet
Jeg ba deg ikke om å bli krenket Jeg ba deg ikke om å bli låst inne
Jeg ba ikke om å ikke bli elsket
Pappa, pappa, pappa, hvorfor?
Hvorfor forlot du oss?
Å vokse opp i et slikt miljø,
det var så mange ting som kunne skje med en liten jente.
Du vender deg til alt som kan herde deg mot å føle deg trist,
mot å føle deg deprimert, mot å føle hat,
mot å føle så mye selvhat.
Du tyr til rusmisbruk, til alt som gjør at du føler deg bra.
Det gjorde vi. Vi drakk, vi dro til bryggen.
Vennene mine Mushy og Pidgey, vi gikk til bryggen
og drakk bort smerten.
For jeg forstår ikke hvorfor vi bor her.
Hvordan endte vi opp her? Vi skal ikke være her.
Moren min skal egentlig ikke slite. Hun skal ikke være alene.
Det er ikke meningen at hun skal være kvinne i dette miljøet,
og gå igjennom dette helvete.
Syngingen var min flukt.
Syngingen fikk meg til å glemme at vi slet så mye.
Det fikk meg til å glemme hva jeg gikk gjennom.
Selv som liten jente var jeg usikker.
Og jeg var alltid trist, men sang fikk meg til å føle meg fri.
Det var det jeg hadde. Det var det jeg holdt fast ved.
Jeg måtte se deg
Jeg har aldri løpt så fort før
Jeg stormet inn kapelldøren
Du ventet helt alene
Du snudde deg og hørte meg si
Gratulerer...
Hun var aldri redd for å synge.
Jeg husker at hun pleide å synge ute... Hun var aldri sjenert.
Du har alltid vært den riktige for meg
Og noen ganger på kjøpesenteret hadde de denne studiogreien.
Du kunne lage en egen kassett.
De hadde et lite studio, men på kjøpesenteret.
Du lagde din egen kassett for en liten sum.
Hun dro. Fetteren min ble med.
Og jeg sang Caught Up in the Rapture.
Og tok med kassetten hjem.
Vi hørte på det. Vi sa: "Du høres bra ut."
Stefaren min lyttet til den,
og han sa: "Jeg skal gi den til en venn.
"Han er i musikkbransjen, han er sanger."
Det var Jeff Redd.
Da jeg hørte demoen på den tiden...
JEFF REDD TIDLIGERE UPTOWN RECORDS-ARTIST
...hørte jeg smerten fra en generasjon.
Det var det som var med henne. Dette var rundt 89.
Det var på slutten av crack-æraen.
Og mange av barna som vokste opp da, måtte oppdra seg selv.
Og da Mary åpnet munnen og sang, talte det til en generasjon
av barn og unge som vokste opp på den tiden.
KUN FOR PROMO - IKKE FOR SALG
Uptown hadde A&R.
Han maste på meg hele dagen og banket på døra mi.
Jeg sa: "Hva er det som er så viktig?" Han sa: "Bare hør på dette."
GRUNNLEGGER FOR UPTOWN RECORDS
Han satte på Mary J. Blige, og hun sang Anita Baker.
Og jeg sa: "Hvem er dette?"
"Hun er 19 år gammel."
"Hvor bor hun?" "Yonkers."
Jeg sa: "Jeg kommer i morgen."
Jeg husker den dagen som om det var i går.
Han var nede, og jeg tror det var en svart BMW.
Jeg husker at jeg kjørte en firedørs BMW 750,
og jeg kjørte inn i slummen.
Og jeg hadde på meg himmelblå bukser, hvite Gucci-mokasiner,
og en svart og hvit gepard-silkeskjorte med store briller.
Han hadde en skjorte med svarte og hvite prikker,
og jeg var redd på hans vegne fordi han var en rik mann
i dette forferdelige nabolaget.
Jeg sa: "Kom igjen, Andre." Vinket ham over gaten.
Vi kom inn i heisen, kom oss opp, og...
Han sa: "Syng."
Da vi møttes, visste jeg
At jeg ville føle magien for deg...
Moren min sto vel der. Jeg antar at det var folk der,
men alt jeg kan huske, er ham og det jeg måtte gjøre,
for jeg stenger ute alt ut for å synge.
Og jeg sang hele Anita Baker Rapture-albumet.
Og han bare stirret på meg, og sa: "Herregud!"
Jeg husker at jeg sa til Mary, moren og søsteren hennes
at: "Datteren din, Mary, hun kommer til å synge for kongelige.
"Hun kommer til å stå med kongene og dronningene av rock and roll."
Jeg tenkte: "Ja, sikkert."
Når som helst kunne noen slå hånden av meg.
Det var miljøet vi levde i.
Om hun trodde alt dette kunne gå i oppfyllelse eller ei,
så tror jeg at innerst inne, med hennes talent, at hun viste
at hun var ment for noe større enn å bli i det huset.
Jeg liker å ha deg her hos meg
Du lot kjærligheten min Bli bli fri-fri, Anita...
Jeg sa vi ville signere henne. Velkommen til Uptown Records.
For alltid
Fanget i flukten av...
Syng, jente.
Kom igjen, slipp deg løs.
Ikke gråt, ikke begynn å gråte
Jeg lover at jeg ikke skal gråte Jeg elsker deg
Takk.
-Anita Baker er min engel. -Velsigne deg. Takk.
LIVET KAN BARE VÆRE DET DU GJØR DET TIL
CELLAIRIS - AMFITEATER VED LAKEWOOD
Denne blir bra først. Og så denne, hvis den sitter fint.
Så mange mennesker rundt meg visste hva som kom.
Visste hva jeg hadde i meg.
MØTE MED FANSEN I ATLANTA LAKEWOOD AMFITEATER
Hvordan går det? Hei, damer.
Jeg var 14.
Jeg hørte You Remind Me, første videoen, og hun hadde en bustier i drakten.
Og det var noe helt eget.
Å se at en kvinne med lignende bakgrunn som meg
var en så aktualisert kvinne.
Det ga meg så mye håp.
Du har vært en inspirasjon siden jeg var liten.
-Jeg vet du hører det hele tiden. -Takk.
Ok folkens, se hit.
-Perfekt! Vakkert! -Tusen takk.
De mente jeg var mer talentfull enn jeg trodde.
Hei. Hvordan har du det?
-De kjente meg før jeg kjente meg selv. -Elsker deg.
-Vi er to av dine største fans. -Takk.
Første gang jeg møtte Mary, jobbet jeg i Uptown.
Hun kom inn på kontoret og sang a cappella.
Det var bare denne hese,
gettotonen, smerten,
bare alt som foregikk,
for det var så mye smerte i gatene.
Og det var mange unge svarte kvinner
som kjente seg igjen i bakgrunnen hennes.
De hadde ingen stemme der ute.
Denne jenta fra Schlobohm-slummen med en holdning
som vil slåss med deg, som har et arr i ansiktet.
Hun ble kuttet i ansiktet.
Jeg tenkte: "Hun kommer til å bli stor
"fordi ingen høres ut som henne."
Han trodde på meg mer enn jeg trodde på meg selv.
Jeg visste ikke hva jeg hadde, hvem jeg var, men han visste,
og han hjalp meg til å tro på at jeg var en ekte artist.
Jeg trengte det. Jeg trengte det dyttet og den praten.
Jeg trengte: "Du klarer dette. Jeg er stolt av deg."
Jeg trengte alt han ga meg, fordi jeg var veldig usikker.
Mary kommer fra Schlobohm-slummen,
hun har en fot der, sliter med å komme seg ut,
og én fot i platestudioet
med denne muligheten til å gi denne stemmen til verden.
Dette var tidlig i Puff sin karriere,
og han ville skille seg ut og skape seg et navn i Uptown.
Og vi var meget støttende... "Kom igjen, gjør det.
"Vi gir deg de nødvendige ressursene."
Det jeg sa før du gikk ut,
er å si det som om du vet det, være trygg på det.
Det var sånn du sang.
-Det var bra med det. -Ok.
Jeg visste ikke engang hva jeg gjorde fordi jeg var i overlevelsesmodus.
Som i at jeg måtte redde familien min.
Jeg måtte sørge for at alle var ute av slummen og hadde det bra.
Og jeg sang for livet mitt, bokstavelig talt.
Du må roe deg litt mer
i slutten av refrenget på den før det.
Ok, greit.
Jeg møtte Mary i studio med Puffy.
Vi hang mye sammen, ble som søstre.
MISA HYLTON KREATIV PARTNER FOR MCM GLOBAL
Misa var jenta mi. mor til min første sønn, Justin.
Og Misa var bare den kuleste.
Det var bare alt, frisyren hennes, måten hun satte opp håret på,
måten hun bar sin egen stil.
Jeg sa: "Du burde være stylist for Mary."
Tidlig i karrieren var det veldig vanskelig
å få en fot innenfor motehusene.
For det første var vi unge.
For det andre var vi kvinner,
og så var vi svarte kvinner. Unge, svarte kvinner.
Så jeg måtte designe og lage tilpassede stiler for Mary.
Og jeg vet at jeg så ting i henne som hun ikke så i seg selv,
at hun ikke klarte å se i seg selv ennå.
De så hva jeg var.
Og hun og Puffy gav meg de mest ikoniske stilene.
Det var ubeskjedent svart, ekte og sjelfullt.
Vi følte at vi drev en folkebevegelse,
og den ble kalt Ghetto fabulous.
Og Mary J. Blige var dronningen av denne bevegelsen.
Mary var den første som kom med sin egen R&B, hiphop-stil...
DANYEL SMITH TIDLIGERE SJEFREDAKTØR - VIBE MAGASIN
...til det mannsdominerte rapmiljøet.
Jeg må ha ekte kjærlighet
Ekte kjærlighet
Jeg leter etter ekte kjærlighet
Det var ikke mange R&B-sangere som sang på hiphop-låter,
så det alene var...
"Ok, vi kan høre på dette, vi kan gjøre våre danser.
"Dette høres ikke ut som mammas musikk,
"men hun synger, så kanskje mamma liker det også."
Søker etter ekte kjærlighet
Jeg er fra gettoen, og det var som om
guttene hadde sin representasjon.
De hadde alle sine historier.
Men når det gjaldt kvinner, klarte jeg ikke å se meg selv.
På den tiden var regelen for svarte kvinnelige artister
at man skulle syng høyt og mykt.
Dere vet hva neste plate er. Alle vet dette.
Mary sa: "Jeg vet ikke."
Du...
Du minner meg, ja
Kom an, dere.
Du minner meg
Om fine minner
RALPH MCDANIELS SKAPEREN AV VIDEO MUSIC BOX
Søndag. Ingen livvakter. Folkemengden tett på.
Alle var...
Dette kommer til å bli bra.
For plata er ute, den spilles.
Hvis du er i hiphop, så vet du det.
Hun er ikke en popstjerne ennå, men hun er på vei.
Vi tok et kjørefelt som ingen var i,
så den typen fanhysteri og hennes relasjon
med kvinner var helt vilt.
Du, du minner meg om en kjærlighet Jeg en gang kjente til
Vi bare: "Vi elsker jenta, stilen hennes."
MICHELLE LISATH - MARYS VENN
"Hvem er hun?" Så så vi videoen.
Vi bare. "Herregud.
"Hatten bak frem med militærstøvlene og tennisskjørt."
Det var som om hun var vårt urbane gettojente-forbilde.
Vi ville være akkurat som henne.
Jeg så noe vi aldri hadde sett før,
men som vi visste fantes.
Jeg visste det. Jeg var henne.
Hun ga oss et ansikt. Hun ga oss et navn.
Hun ga oss en historie. Hun humaniserte oss.
Hun sa: "Jeg er her, og jeg er vakker.
"Og jeg er hiphop, men jeg er Mary.
"Jeg tar med meg hele Yonkers.
"Bra, dårlig, samme det. Jeg er Mary, og dette er det jeg gjør."
Og det var så flott for oss å se denne autentiske svarte kvinnen.
Jeg begynte å føle meg bra med hvem jeg er,
med å være litt røff i kantene,
med å ha et sterkt standpunkt.
Jeg følte at jeg kunne være den jeg faktisk var, og det var greit.
Og det var flott. Faktisk ville jeg ikke være noe annet.
Du kan være enda en vanlig jente med en drøm,
og du kan være spesiell.
Og vi så ikke...
Vi ser fortsatt ikke det ofte.
Fortsatt. Så for meg, som 13-åring,
ga det meg en slags godkjennelse som jeg trengte.
MY LIFE LYTTEFEST FOR FANS BROOKLYN I NEW YORK
-Hallo, alle sammen. -Hei.
Du vet at vi hadde alt
-Du og jeg -Mimrer om kjærligheten vi hadde
Ja...
På den tiden satte folk høyttalere i vinduene.
Ja.
Det hørtes i hele kvartalet.
Og jeg hørte Reminisce, og jeg stoppet.
Jeg tenkte: "Hvem er det?" Jeg spurte gutta.
"Hvem er det?" "Ny artist, Mary J. Blige."
Så jeg dro til The Wiz.
-Husker dere butikken The Wiz? -Ja.
Jeg kjøpte kassetten. Jeg spilte den så mye.
Jeg pleide å lytte til What's the 411?
og tok på henne hodetelefoner, 15 måneder gammel.
Og det var så ille at...
Hun trodde faktisk Mary var en del av familien vår, og hun var...
Da hun ble eldre, spurte hun: "Hvor er Mary?"
Mary!
Hei, Mary!
Jeg føler at jeg kjenner henne personlig.
Jeg har en tilknytning via musikken. Og jeg vil bare klemme henne.
Hun sprenger grenser i forhold til hvor hun var som 19-åring,
nå som hun kjører rundt i sentrum av Manhattan
med stjerner, og blir gjort til en stjerne.
Samtidig innledet hun et forhold med K-Ci fra Jodeci,
og de begynte å gå ut.
K-Ci var en god kirkesanger.
Fra han var åtte eller ni år gammel, var han Little Cedric,
og ble deretter K-Ci fra Jodeci.
Jeg vet at for henne som artist
var det en utfordring, artistisk og sangmessig, som hun trengte.
Hun er en jente som vokste opp med å synge hjemme,
så nå som hun går ut med en fyr, kan de synge hjemme.
Og hun kan høre hvor sterk hun er.
Jeg likte ham godt.
Og når jeg liker deg, liker jeg deg. Jeg ble forelsket i ham.
-Jeg skal elske deg -Skal du behage meg?
-Jeg skal behage deg -Skal du forlate meg?
-Jeg skal ikke forlate deg -La oss gjøre det enkelt
Takk!
Jeg tror Puff ga henne entusiasme,
og K-Ci og opplevelsen med Jodeci ga henne
selvtilliten til å vite: "Jeg er så god som dette.
"Men disse fyrene er fantastiske."
Så jeg tror alle de tingene på samme tid,
for det første: gav henne selvtillit.
For det andre: gjorde henne sikkert forvirret også.
Ting skjedde så fort. Jeg visste ikke engang at de hadde skjedd.
Jeg endte opp på turné så fort.
Jeg solgte så mange plater og var på platinumfester.
Det var som om det bare skjedde og jeg ikke visste hva som foregikk.
Jeg bare var der. Kroppen min var bare der.
Du tar en jente
ut av slummen, og selger to millioner album.
JAMARKO MILLER - MARYS FETTER
Nå må du dra hit og dit. Du tenker: "Hva?"
Alt bare skjedde,
og det gikk så fort, og jeg kunne se at det var spennende for henne,
men jeg kunne også se at det var skummelt.
Det var liksom: "Hva er dette?
"Hva med dette? Jeg er redd uansett.
"Hva det enn er, er jeg livredd."
Så jeg er livredd for meg selv.
Alt som kunne bidra til at jeg var komfortabel,
hvis jeg måtte drikke mer, ta mer kokain,
hva som helst for å slappe av og prøve å fordøye det.
ALDRI VÆR FALSK
Det ser ut som Schlobohm.
Ser ut som Schlobohm.
Kommunalboligene, ikke sant? Sånn ser alle ut.
Jeg tror Schlobohm ser verre ut.
Jeg husker første gang jeg hørte meg selv på radioen.
Jeg tror jeg sa: "Takk, Jesus."
Jeg visste at jeg kunne få moren min, søsteren min
og familien min ut av slummen.
Men jeg kan ikke huske at jeg var glad.
Det var definitivt en overgang, for hele familien vår.
BRUCE MILLER - MARYS BROR
Fra å måtte håndtere
den hverdagen i slummen,
til en dag å høre
Marys plater på radioen,
men vi bodde fortsatt i slummen.
Men plutselig flytter vi til en forstad.
Det var ekstremt. En ekstrem overgang.
-Hei. -Hei, hvordan går det?
-Jeg heter Frank Higgins. -Mary.
Suksess er for meg når jeg er i stand til,
fra innsiden,
å være glad nok til å vite at jeg er vellykket,
til å vite at jeg gjorde noe stort,
å være trygg nok til å vite at jeg er stor,
eller at jeg gjorde noe stort, og det forstår jeg nå.
Jeg forsto det ikke da,
for jeg følte ikke i hjertet at jeg var stor.
Liksom: "Hei, jeg vet du ser meg som denne personen.
"Livet mitt ser gøy ut.
"Tro meg, livet mitt suger også.
"Og jeg gjør alt jeg kan for å klare meg,
"for å komme over det og bli bedre."
"Du har så mye penger..." Det er bare tull.
Jeg kjenner flere som har hatt penger, som har mistet dem, så hatt dem.
Det forandrer ikke det de føler inni seg.
Jeg kunne ikke engang nyte
det som skjedde. Jeg klarte ikke nyte suksessen min.
Og jeg var i et forhold. Vi var unge begge to,
begge veldig vellykkede.
Jeg elsket ham, men ingen av oss
kunne håndtere suksessen i livene våre.
Så det ble veldig mørkt, hele greia,
og aggressivt.
Det var mye manipulasjon.
Men jeg var fortsatt der, jeg bare: "Jeg vet ikke.
"Jeg gjør meg så dum som jeg kan.
"Jeg skal trykke meg selv ned,
"så jeg ikke tror jeg er spesiell, så jeg kan være med deg."
Da jeg møtte Mary, hadde hun på, jeg sverger...
Du hadde på joggedress og velur-solhatt.
Og Timberlands...
Jeg satt i hjørnet slik.
MY LIFE-PRODUSENT
"Jeg snakker ikke til henne."
"Du vil gjøre alle begeistret."
Jeg var helt fersk som produsent.
Jeg hadde et par plater ute på den tiden,
og så kommer Puff til meg og sier:
"Jeg skal lage plate med Mary. Hvis du vil, så gjør vi det."
Det kom mange og sa:
"Tror du det går bra med den andre plata?"
Den andre plata, du vet.
Folk klarer vanligvis ikke å gi ut et fetere album enn deres første.
Det var da jeg tok kontakt med Chucky og Bub.
Kan ikke stoppe Bub-rushet.
Jeg var 23 år og skrev for forskjellige artister,
og her kommer Puff: "Jeg trenger disse låtene til Mary."
Jeg tenkte: "Ok, greit."
Første gang vi møttes, var hun så kul.
Heisdøren gikk opp. Hun hadde ikke med vaktene sine.
Jeg kom der med min...
Jeg sa: "Vi kommer til å skrive historie. Vi skal lage gull."
Hun var sånn. "Jaså? Vi får se."
Jeg sa: "Ok, greit. Se her.
"Mary, du kommer til å endre hele bransjen."
Og resten er historie.
Jeg har alltid sørget for å kontrollere miljøet rundt.
Siden jeg aldri stolte på folk, likte jeg ikke å ha mange rundt meg,
med mindre jeg kjente dem.
Og vi var veldig, veldig nære.
Hvordan går det?
Jeg så ikke på Mary som denne store artisten.
Jeg så på henne som en ekstra søster
og ville sørge for at hun hadde den kongelige,
men likevel jordnære getto-følelsen i sangene som vi...
Eller som jeg leverte til henne.
Og på den tiden, tidlig på 90-tallet,
mye av musikken på den tiden
reflekterte 20 år tilbake, som var 70-tallet,
som var mange blaxploitationfilmer
og den energien av gatemusikk og gatelivet,
og vi legemliggjorde det.
Vi er fra samme nabolag, eller hva du vil kalle det,
og det er folk der, det er ikke bare bra hele tiden.
Så når du finner noen som er bra,
er det liksom: "Wow." Skjønner dere hva jeg mener?
"Det er bra her ute i verden."
Jeg skal være ærlig.
Da det første 411-albumet kom ut,
og jeg vet at Puff la vekt på motegreiene,
og det var litt hardcore?
Jeg sa: "Hold an, det er mer ved henne enn det."
Fra sangene og måten jeg så på musikken...
Det var der hjernen min var.
Du hadde helt rett om det. Du hadde rett angående det mørke.
Du hadde helt rett om gaten jeg kom fra.
Du hadde rett i alle greiene om hvem jeg var.
What's the 411? var fett, det føltes bra. Det var flott. Det hadde alt.
Men innen jeg kom til My Life-delen av livet,
var jeg helt ødelagt,
og jeg trengte noen som kunne forstå gjennom musikk.
Og du forsto.
Sannheten hennes kom frem mer på My Life enn What's the 411?
What's the 411? ble veldig bra,
men da vi gikk inn på et dypere nivå av sannhet,
var My Life noe helt annet.
Be With You-låten sparket i gang hele følelsen.
Da jeg hørte den... Puff kom hjem til meg i Jersey,
og han sa: "Jeg har noe du må høre."
Han var urolig og opprømt.
Så jeg setter meg i bilen med Puff, og det begynner...
Og det dekket alt jeg følte.
Og jeg bare... Mulig jeg begynte å skrive der og da.
SI HVA DU TENKER PÅ
Den låten var begynnelsen på det hele.
Det var starten på at jeg åpnet meg på det albumet.
Vi pleide å slå på den hele dagen.
Det første hun gjorde, første sang.
Beaten gikk hele dagen. Den spilte i hele huset.
Ikke noe annet å spille.
Hun bare skrev, krøllet papir, skrev.
Jeg husker da vi lagde den plata.
Det var en av de mest usikre tidene i livene våre.
Jeg gikk gjennom bruddet med Misa.
Mary gikk gjennom mye med K-Ci.
Og vi var i et studio i New York
hvor du faktisk kunne se ut, og det regnet...
Det var en av de dagene
hvor du bare går rundt med tårer.
Vi var bare barn, som hadde kjærlighetssorg.
Det jeg prøver å si, er at Misa var hjertet mitt.
K-Ci var hennes.
Og vi så på hverandre i studio og gråt.
Vi knyttet et bånd gjennom smerten.
Fra det punktet:
"Faen ta det. Vi skal bruke smerten."
Jeg takler ikke
At du ikke vil ha meg her
Hvorfor vil du se med nedfor?
Hele My Life-albumet sier: "Vær så snill å elske meg."
"Ikke gå. Jeg trenger deg." Det var et rop om hjelp.
Jeg tilbragte alle dagene
Og alle nettene med deg
Bare fortell meg Hva jeg skal gjøre
Uten deg...
"Du må tro at jeg ikke vil deg vondt.
"Jeg vil aldri leve uten deg. Ikke gå."
Hun gikk gjennom de tingene.
Så vi skulle skrive om det. Og vi skulle få det ut.
Bub!
Hei, jenta mi. Jeg er glad i deg.
Hvordan går det med deg?
-Godt å se deg. -Godt å se deg, vennen.
Å være med deg og gjøre disse sangene,
det var helende, hva jeg trengte, og Never Wanna Live...
Den får meg til å gråte. Don't Go også.
Ikke begynn.
-Nei da. -Ikke begynn.
-Jeg skal prøve å ikke gråte. -Tårene mine,
jeg holder igjen tårer, for vi gråt i den båsen.
Ja, jeg husker det.
Jeg glemmer det aldri. Sånn.
-Det husker jeg. -Vi gjorde sånn.
Jeg sa: "Mary, det går bra. Alt i orden."
-Men sangen var så mektig. -Ja.
Tårer trillet, og alt jeg kunne se, var at du nikket.
Og jeg husker smerten i magen.
Det var smerte og glede på samme tid.
Ubeskrivelig. Jeg høres gal ut.
-Nei, det gjør du ikke. -Det var det jeg følte.
Helt fra starten da det begynte.
Kan ikke leve uten...
Det var som...
Kan ikke leve uten deg
Hun gikk til kjernen. Det var klart som blekk.
Det skulle ikke vannes ut.
Hva enn du føler, det er det vi vil ha.
Kjærligheten er så fantastisk
Jeg har den mannen jeg vil ha
Jeg ba så mange netter for deg
Og bønnene ble oppfylt
Nå som jeg har svarene
Skal jeg ønske meg noe
Jeg følger etter deg dit du er
Jeg vil ikke være alene
-Så la oss være sammen -Være sammen
I all slags vær, ja...
Å, faen!
Vi skaper et lykkelig hjem...
-Fordi jeg tryglet. -Ja, du var ærlig med ham.
For du betyr så mye for meg
Derfor vil jeg være dama di...
Hva er det?
Den låten der.
Den vekker følelser. Og så Don't Go.
Jeg visste ikke at den ville gjøre noe.
Jeg trodde at jeg ville være død.
Jeg var på et mørkt sted selv.
Drakk mer enn noen gang, Jeg sa: "Jeg har penger.
"Jeg er ung med penger, reiser verden rundt."
Og jeg var ulykkelig.
Så det ga mening, liksom:
"Kom an, la oss få det ut." Skjønner du hva jeg sier?
"Jeg var også knust."
Det eneste som ledet oss, var musikken.
-Det eneste som føltes bra... -Sant.
...både når du var høyt oppe og lavt nede.
Den reddet deg, for alt var bittert da.
-Alt var bittert. -Det var mørkt.
Det var veldig mørkt.
Da jeg møtte Mary, gikk vi gjennom de samme greiene
på samme tid med menn.
De lovte oss kjærlighet og lykke for alltid,
og vi skulle flytte vekk, få barn og en familie, og perfekt.
Det var ikke perfekt.
Jeg må spørre deg.
Jodeci var på showet tidligere,
og Terry stilte K-Ci dette spørsmålet. Se på dette.
Du vil knuse noen hjerter,
for jeg hørte at du skal gifte deg med Mary J. Blige.
-Nei. Kom igjen. -Nei!
Det er et rykte. Skjønner du?
Det er et rykte i USA...
K-Ci skal ikke gifte seg, til opplysning.
Så det er ingen stor forlovelsesring?
La oss gå videre, vær så snill.
-Ok. Men... -Jeg er kvalm.
Når det skjedde ting, sa jeg: "Du må kaste ham ut.
"Finn deg en annen."
Jeg var søsteren som sa det som det var.
Jeg sa: "Du er bedre enn det
"og større enn det." Beklager, jeg er ikke snill.
Jeg gjorde ikke...
Jeg er ikke den hyggelige søsteren.
Jeg var den som sa: "Vet du hva?
"Du trenger ikke folk som behandler deg slik."
"Du fortjener bedre." Men når du er forelsket, hører du ikke på sånt.
Du hører ikke på noe.
Hun ville at noen skulle elske henne.
Den perioden var en trist tid,
og det var situasjon etter situasjon. Det bare...
En gang var han rasende da han kom.
Han var opprørt. Vi vet ikke hvorfor han var opprørt,
og han gikk til fysisk angrep på henne.
Jeg har måttet slåss for livet en god del, for
akkurat som moren min er jeg en kriger.
Moren min ble mishandlet mye også,
så som liten jente så jeg henne, denne lille kvinnen som sloss.
Så da det skjedde med meg, tenkte jeg bare på moren min.
Jeg har for mye tid til overs Siden du har vært borte
Jeg har ikke noe...
Det er ikke enkelt, eller svart og hvitt,
å bare stikke når du er veldig usikker,
for du tror at dette er det beste du kan få,
og nå, det du tror er kjærlighet, som bare er en dum forelskelse,
er alt du har å holde fast ved.
Og uansett hva som skjer,
gir du ikke slipp på denne personen, for du føler at han validerer deg,
eller får deg til å føle...
Han elsker deg sikkert, men det er bare helt sprøtt.
Jeg vil aldri forstå hvorfor vi ble så lenge.
Det er nok usikkerheten som får deg til å tro at slik er det.
Det går ille
Fordi du ikke er her
Hele min verden er opp ned
Vet ikke hva jeg skal gjøre Med meg selv
Jeg har for mye tid Jeg har for mye tid til overs
Å ja Ja, ja, ja, ja, ja
Ja, ja, ja
Jeg vet ikke hva jeg kommer til å gjøre
Om jeg mister deg
Da går det ille
Ja, jeg sa at da går det ille Ille, ille og ille, ille
Å, nei, nei, nei, nei, nei, ja
Du må tilgi meg, ja
Men jeg er ikke lei for det Jeg er ikke lei for det
Er ikke det, er ikke det, er ikke det
Jeg er ikke lei for det
Det eneste som kan fikse livet ditt, er at du lærer å elske deg selv.
Det var ingen selvkjærlighet.
Det var bare et gigantisk mørkt hull.
Og depresjonen fra det forholdet spolte tilbake hele livet mitt
og brakte frem masse gamle ting som jeg aldri håndterte,
ting som skjedde med meg som liten jente.
Det var en snøballeffekt,
som et snøskred, en stor snøball som plukket opp ting,
og rullet rett inn i livet mitt.
Så jeg landet på et veldig mørkt, deprimerende sted.
Jeg prøvde å drikke bort livet mitt,
ta dop til jeg døde, uansett hva det var.
Mesteparten av tiden var jeg deprimert og ville ikke leve.
Jeg møtte ikke moren min,
hun skulle ikke se meg sånn.
Og søsteren min. Ingen skulle se meg sånn,
for jeg holdt på å miste styringen.
Følelsen av at du skriker,
men alle rundt deg sier:
"Det går bra", for du kan ikke fortelle hva som foregår.
Og du skriker, men ingenting kommer ut.
Det ble inspirert av henne
da hun tok opp pennen og blokken
og begynte å skrive det hun følte inni seg.
Hun kjempet for hjertet sitt.
Da hun lagde albumet, kjempet hun for hjertet sitt.
Livet mitt er ikke i solskinnet. Livet mitt er i helvete.
Livet mitt er jeg som ikke får til å glemme ting...
...som skjedde med meg.
Jeg klarer ikke å glemme at jeg ble misbrukt.
Fra barndommen da jeg var fem år,
andre ting som jeg ikke vil snakke om.
Så mange ting som skjer med en liten jente.
Men det var derfor jeg hadde pennen.
Og derfor jeg hadde alt dette inni meg,
og jeg var i stand til å...
Jeg klarte å synge og skrive om det.
Den eneste måten å overleve på.
Den eneste måten å komme gjennom det jeg gikk gjennom.
Hvis du så på livet mitt
Og så det jeg ser
Alt du trenger å gjøre, er
Hvis du så på livet mitt
-Og ser hva jeg ser -Ta deg tid, én dag av gangen
Det er opp til deg, hva vil du gjøre?
Stopp!
De greiene skremmer vettet av meg.
De greiene skremmer
-vettet av meg. -Nei.
"Ta deg tid, én dag av gangen.
"Det er opp til deg. Hva vil du gjøre?"
Mine damer, se på meg
Jeg har noe dere må høre Og fortelle dere
Det blir ensomt noen ganger
Men det er mitt valg
Jeg vil heller være alene
Enn å gå gjennom mer helvete
Jeg går heller gjennom ilden, dere
Enn å leve i fornektelse
Jeg tenkte på de tekstene før jeg kunne ta kvelden.
For det var da jeg følte det sånn.
Jeg snakker om å ta seg sammen Ja
Jeg skrev for å komme meg fri,
så jeg kan være fri, og jeg var ikke så bundet,
og jeg vil ikke bli fanget.
Og jeg skrev bokstavelig talt for livet mitt.
La det brenne, la det brenne
Uansett hvor vondt det er å takle sannheten,
uansett hva den er, det er slik du kommer til kjernen.
Du må føle det for å bli bedre.
Hvis du så på livet mitt Og så det jeg ser
Brenn, brenn, brenn...
Hvis du så på livet mitt Og så det jeg ser
Livet mitt er akkurat som livet ditt
Hvis du så på livet mitt
-Og ser hva jeg ser -Jeg må la det brenne
Jeg må la det brenne
Noen ganger må du la det brenne Noen ganger må du la det
Jeg måtte la det brenne Helt ned
Og begynne på nytt
DU VIL FINNE FRED MED DEG SELV
Jeg ville at du skulle vite det
i tilfelle du har trodd at det du gjør, ikke redder noen,
du må vite at du reddet livet mitt.
Jeg prøvde å hoppe, men klarte det ikke, for jeg hørte stemmen din:
"Du kan ikke tråkke på en god kvinne." Og jeg takker deg og elsker deg.
Kom igjen. Kom.
-Tusen takk. -Vær sterk.
-Det er jeg. -Og du er vakker.
-Tusen takk. -Bare hyggelig.
Mary gikk til de dype, mørke stedene som vi...
Ofte vil vi ikke innrømme at vi føler det sånn,
og vi vil ikke engang dra dit.
Det er for skummelt å være så ekte, og la verden få vite det.
"Det er vondt. Jeg er forvirret.
"Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Jeg er trist og ensom."
Jeg tror det er tøft å vokse opp.
Det er veldig tøft. Og du prøver å finne ut hvem du er,
og folk forteller deg hvem du er samtidig,
det er veldig frustrerende. Så...
My Life var på en måte: "Hei, det er noen..."
"Det er noen som føler akkurat det samme."
For når du går gjennom noe,
føler du deg automatisk alene, ingen forstår,
ingen andre i verden går gjennom den erfaringen.
Og så har du Mary som er rett der.
Hun sier: "Du er ikke alene.
-"Du klarer dette." -Du er ikke alene.
Så My Life var for meg en sang for å være sterk
og fortsette å kjempe gjennom
hva enn det er du går gjennom.
Jeg var alltid en av disse menneskene
som ikke kunne fortelle sannheten.
Spesielt hvis det var smertefullt,
eller jeg måtte sette opp en fasade om at jeg var en sterk kvinne.
Mens jeg revnet innvendig.
Jeg hadde et stort hull inni meg,
og jeg tenkte: "Når skal dette noen gang forandre seg?"
Og den delen da hun sa: "Du trenger ikke late som",
tenkte jeg: "Gjør jeg ikke?
Kan jeg virkelig være ekte?"
-Jeg elsker henne så høyt. -Jeg også.
Da jeg var 13, 14,
holdt sanger som My Life meg sammen.
Ja.
Og jeg gikk gjennom mye.
Hvorfor skulle et barn gå gjennom mye?
Jeg hadde mye traumer i oppveksten, mye mishandling.
Så det...
Spesielt sangen My Life
gjorde at jeg for første gang i livet
følte at noen forsto meg.
Jeg vil også dele at på et punkt i livet,
jeg tror jeg var 16 år, ville jeg begå selvmord.
Det var...
Jeg ble mobbet for å være en stor fyr, for at jeg var meg selv.
Og for å være homofil og sånt.
Og det ble for mye.
Og det var sangen My Life
som hjalp meg å ikke gjennomføre det.
-Det er kjempebra. -Ja.
-Det er vakkert. -Ja.
Jeg vil at fansen skal forstå hvor viktige de er for meg,
for på den tiden trodde jeg ikke at jeg ville klare meg så lenge.
Jeg trodde ikke jeg skulle leve.
Men det skjedde noe en dag da det var for mye.
Jeg satt i stua, og hadde vært oppe hele natta.
Og det så ut som vinduet åpnet seg, og alle disse skyene kom inn.
Jeg var høy som bare det.
Jeg fikk hjertebank.
Det var søndag morgen.
Jeg føler meg alltid rar på søndager.
Jeg føler at Gud kan se hva som virkelig foregår.
Og tenkte: "Jeg vil ikke holde på sånn. Jeg må slutte med dette."
Du velger livet eller døden, og jeg valgte livet.
Og jeg var ikke den viktigste for meg, det var fansen min.
De kjøpte albumet og lyttet til det jeg hadde å si.
De sa: "Jeg også, Mary."
Det var begynnelsen på et forhold.
Og jeg tror det var det jeg trengte.
Jeg trengte at noen forsto.
For det virket som ingen gjorde det.
De ga meg styrke og lysten til å leve
og overleve min reise.
Vi gjorde noe flott og kraftfullt
ved å inspirere hverandre,
ved å inspirere hverandre til å ville oppleve nok en dag.
Jeg vil bare at folk skal vite at de ikke er...
Når du tror du er alene, er du ikke det.
Vi er krigere. Alle sammen.
Du har en jobb og en kamp, og vi står sammen i kampen.
Kom igjen, dere.
-Jeg har sagt det -Jeg har sagt det en gang før
At jeg elsker deg
Og jeg trenger deg
Men la meg si det en gang til
Du er min nærmeste venn
Jeg skal aldri dra
Hold meg tett
Gjennom hele natten
Kjærtegn meg med din ømme omsorg
Når som helst eller hvor som helst
Talentet hennes, måten hun synger på,
det som kommer fra innsiden, ble skapt av traumer.
-Ja -Bli hos meg
Det er som en ballong
som du fyller med traumer og smerter.
Det blir så mye at du må slippe det ut.
Du kan stikke en nål i den og sprenge hele verden.
Mary ville gjøre det hvis du virkelig gjør henne sint.
Hun brenner ned huset mens hun er der for å ta deg,
hvis du går mot henne. Det vet jeg.
Men når du tar ballongen,
og du slipper ut litt luft om gangen,
så du ikke ødelegger alt.
Det er nesten dyrisk. Som en liten jente som gråter.
Men det er så vakkert, for det er så mye helbredelse i det.
Vær så snill, ta hånden min
Jeg trenger ingen annen mann
Men hvis du vil holde fast
Kan du ikke være redd
...følelsene dine.
Hvem er det? Det er barnet mitt. Se på den lille jenta mi.
Herregud.
Bare tittelsporet, My Life.
-Se på deg. -Jeg vet det.
-Se på kinnene. -Jeg er som Skeletor.
Nei, det er du ikke. Du er så søt.
Du ser sånn ut nå med de øynene.
...men igjen, underbygger følelsene.
Jeg skrev den da jeg var i...
Jeg hadde akkurat flyttet til Jersey.
Det var da jeg begynte på det andre albumet.
Og jeg skrev det ved å bare se,
selv da jeg var liten,
se på folk, par eller hva som helst, gå gjennom ting.
Jeg likte nok ikke intervjueren, etter ansiktet å dømme.
Og jeg ville ikke gi henne alt.
Jeg ville ikke fortelle
hva jeg gikk gjennom, for det angikk ikke henne.
Jeg var virkelig slem den gangen.
Hvis jeg følte at energien var feil,
unnlot jeg å si ting.
Hun skulle ikke vite hvor all dritten kom fra.
Det raker deg ikke.
-Forstår du? -Hva da?
-Går gjennom hva da? -Hva som helst.
Skjønner du hva jeg sier? Hva enn det måtte være.
Det er barnet mitt, og den jeg beskytter.
Den jenta der,
og fem år gamle Mary, beskytter jeg i dag.
-Skjønner du hva jeg sier? -Nei.
Glem det, du forstår ikke.
Jeg er nysgjerrig.
For de har aldri gravd dypt.
Jeg har alltid hatt en sterk intuisjon,
og det fikk meg i beskyttelsesmodus.
Og det er det jeg gjør der.
For jeg visste ikke at jeg var meg.
Det får meg til å gråte.
Jeg kjente ikke meg selv. Jeg visste ikke at jeg var denne Mary J. Blige
som skulle ha så mye mot og gjøre alle disse tingene.
Jeg kjente ikke meg selv.
Det skjer når du vokser opp i et miljø
der små jenter ikke er trygge.
-Jenter er ikke trygge... -Du bruker instinktene.
Ja.
Og derfor er magefølelsen min Gud.
Jeg kjente ikke meg selv.
Men jeg var meg. Derfor klarte jeg det jeg gjorde.
Jeg var alltid den personen.
Jeg visste det bare ikke.
Det handler om at du
vet innerst inne at det finnes en gud.
Gud er kjærlighet.
Gud er at du tar avgjørelser om hva...
Hva du vil gjøre, hva du vil være.
Selv om jeg er redd, må jeg fortsette fremover.
Så lenge jeg kommer meg ut, og når du
overvinner frykten, er det over. Game over.
Du klarer hva som helst.
I KVELD FEIRER VI... - MY LIFE
25-ÅRSJUBILEET - MJB
Gratulerer med 25-årsjubileet
til My Life-albumet!
Nå skjer det.
Å, ikke i kveld
Jeg vil ikke styre og krangle
Jeg vil bare gjøre det riktige
Det er en jobb å gjøre
Jeg vil komme nær deg
-Jeg vil få deg i... -Humør
Alle de tingene du vil gjøre
Bare slapp av og...
Jeg skal ta vare på deg
Jeg oppdaget ikke My Life før jeg var rundt 16, 17,
den vanskeligste perioden i livet.
Jeg hørte på den. Og jeg bare: "Tanten min skrev det."
Jeg følte at selv om du skrev til folket, til deg selv,
hver gang jeg hørte på det, var det til meg.
Men lille Xe, jeg skrev det ikke til folket.
-Men fordi jeg trengte å skrive det. -Akkurat.
Hele albumet var et rop om hjelp.
-Tante trengte hjelp. -Ja.
Så alt du føler, var det jeg virkelig følte.
Jeg ønsket å være lykkelig.
Det var alt jeg ønsket. "Jeg vil være lykkelig."
"Jeg vil at han skal like meg."
Jeg innså ikke at jeg ønsket å like meg selv.
-Ja. -Akkurat.
Det jeg innså på det stadiet i livet,
var at jeg ikke måtte gå gjennom disse tingene og bli bitter.
Jeg måtte bli bedre, og tilgivelse.
Så valget er at livet bare kan bli det du gjør ut av det, seriøst.
MITT LIV I SOLSKINNET
Det er noe med tristhet som gjør deg glad når du har kommet over det.
Og det er noe med tristheten i det albumet
som er veldig triumferende.
-Hvordan går det? -Hyggelig.
Tusen takk for at du tok deg tid. Jeg setter pris på deg.
Det at verden sier at du ikke er noe,
og deretter reise seg og bevise at jeg betyr noe,
at min historie betyr noe, at min historie har påvirkning.
Nei, jeg gikk ikke på Harvard.
Men jeg har en historie som kommer til å forandre noens liv.
Gutt, du har mye på gang
-Du tilfredsstiller meg -Ja...
-Du tilfredsstiller meg -Så mye glede
I min verden
Vær min mann
-Vær min mann -Og jeg skal være jenta di
Ja.
Jeg vet ikke hva jeg ville gjort
Gjort uten deg
I livet mitt, gutt
Ja, ja, ja.
Det er rart. Den sangen, det er mye mørke
og smerten i albumet. Men den føles mer optimistisk.
Den er positivt, forfriskende...
Den er positiv, men første linje er:
"Du vet at om tiden er inne, vil jeg ikke styre og krangle."
Alt styret og kranglingen.
All Night Long, liksom:
"Ikke i kveld. Jeg vil ikke krangle..." Så...
Jeg prøvde å være positiv i mørke stunder. Jeg prøvde
å ha det gøy hvor det var mulig.
En av de mest positive låtene er den første singelen,
Be Happy, hvor du slår fast
at: "Det er her jeg må være.
"Det er ufortjent, jeg fortjener å ha det."
En av de mektigste tekstene:
"Kan jeg elske noen om jeg ikke kan elske meg selv nok til å vite
"når tiden er inne?"
Ja.
Det var det jeg følte.
Det er sånn jeg fortsatt... I dag. Ikke sant?
Det er der vi er nå.
Reisen består av ønsket om å være lykkelig hver dag.
Det er alt vi kan prøve på.
Du har mye i tankene, men ingen steder å få det ut.
Noen gjør det med våpen.
Noen gjør det med narkotika.
Noen mennesker har aldri en ventil for å uttrykke seg selv,
og de dør unge, eller dør tidlig.
Angst, alle slags greier.
Men når du har den ventilen,
så kan du uttrykke deg fritt,
og du har en gjeng med folk rundt deg som sier:
"Faen. Jeg tenker på samme måte.
"La meg høre mer av det."
Ja.
Hvor mange vil være lykkelig i kveld?
Hvis du virkelig vil være lykkelig,
vil jeg høre deg synge denne sangen høyt,
for det er alt jeg prøver å gjøre.
Kan jeg elske noen
Om jeg ikke Kan elske meg selv nok til å vite
Når tiden er inne for å gi slipp
Syng
-Alt jeg ønsker -Ja
-Er å være lykkelig -Å ja
Å elske seg selv er rett og slett å erkjenner din egen stemme,
ditt eget instinkt.
Og faktisk tenke på hva som er bra for deg,
i motsetning til å gjøre det alle sier er bra for deg.
Det er enkelt å elske deg selv.
Du kan ikke elske andre før du elsker deg selv.
Det vanskeligste å gjøre.
Hvorfor må det være slik?
Hvorfor må du leke med tankene mine?
Hele tiden
Hjelp meg å synge det...
Mary er fortsatt på den reisen med oss.
Hun kommer til å være her. Hun er på denne reisen
for å la oss se livet hennes.
Alt jeg ønsker Er å være lykkelig, ja
My Life var virkelig en velsignelse.
Og den kraften vi fikk
av å fortelle sannheten, forandret livene våre.
Og hvis du er her i kveld og er Mary J. Blige-fan,
har du blitt satt på prøve,
og du har vist hva du kan.
Og stol på meg, det...
Dere vet det vil bli flere prøvelser og alt det.
Men nå må jeg snakke til den lojale fansen
som har vært der siden 1991,
om jeg gjorde det bra eller dårlig,
jeg må snakke til de som ikke forlot meg.
Jeg trenger dere nå.
Tusen takk!
Takk!
-Tuller du? Jeg elsker deg. -Faen!
-Jeg elsket det! -Jøss!
Jeg prøver!
-Ja! -Er det virkelig deg?
-Meg! -Ok, ja!
Gud velsigne ditt hellige vesen.
-Takk, Jesus. -Herre, vi takker deg
for ditt nærvær.
Vi takker deg for en fantastisk kveld.
I enighet, amen.
Amen!
Hver dag vokser vi til nye mennesker, og Mary bringer det til fansen sin.
I dag var en dårlig dag, men i morgen er en ny dag,
og du kan starte på nytt.
Det er mye å gå gjennom enda,
som jeg ikke er ferdig med enda. Men jeg går gjennom det.
Fansen min går gjennom ting også.
Og vi helbreder hverandre,
vi sender energi frem og tilbake,
som hjelper hverandre å vokse.
Vi har gjort det i årevis.
-Hei, Mary. -Vi elsker deg!
Elsker deg, Mary. Du er mitt hjerte og sjel, helt siden jeg var seks,
og jeg kunne gå og snakke.
Kom igjen.
Ville du alltid bli sanger?
Eller var det andre ting du ville gjøre?
Før du gikk inn i denne båsen og laget en sang?
Jeg visste alltid at...
Jeg kunne synge, og jeg ville synge. Men...
Synging var ikke det eneste jeg tenkte på,
for jeg trodde ikke
at sånne ting kunne skje med en som meg.
-Skjønner du? Som oss. -Ja.
Føler du at siden du la ned mye jobb i albumet,
at du har det bedre med deg selv, at du gjorde noe for...
For deg selv? At dette kom fra deg?
Det føles veldig bra, for det var en utfordring
å gjøre det, for jeg hadde aldri selvtillit til å ta det med til noen
og si: "Liker du det?"
Og da jeg endelig fikk selvtillit,
viste jeg det til noen. De likte det, og det gjorde meg glad.
Så jeg fortsatte å skrive.
Var du klar over det, Andre, da hun vokste opp?
Jeg så Mary vokse opp...
Da hun skrev sangene og jeg lyttet til sangene,
følte jeg at Mary begynte å bli en ekte artist.
Alt kommer fra henne.
Mary J. Blige kommer fra hennes følelser.
Det gir henne tillit til å vite...
Jeg vet at hun tenker: "Jeg er Mary J. Blige."
Og det er greit for dere, hva?
Gratulerer med dagen
Gratulerer, kjære Mary
Gratulerer med dagen
To kaker til dronningen.
Hvem er den andre til?
Til deg. Så du har valget. Du fortjener det.
-Vanilje eller sjokolade. -Du har valgmuligheter.
Mary, fra det øyeblikket jeg møtte deg, du var 18 år gammel.
Jeg hørte stemmen din. Jeg så inn i hjertet ditt,
og jeg så at du virkelig var begavet, men du hadde problemer.
Men det utrolige med deg som person
er hvordan du er i stand til å uttrykke problemene dine
og håndtere dem foran folk, og komme over dem.
Og det inspirerer oss.
Skål for deg, Mary.
Du er virkelig en dronning.
Skål!
-Skål. -Tusen takk!
Jeg vil bare si takk for at dere holder ut med meg
og tror på at jeg kan holde ut et år til, enda en bursdag,
for jeg trodde ikke jeg skulle klare det.
Livet ser lysere ut,
men midt i de vakre tingene som Gud gjør,
er det prøvelser.
Men jeg velger livet, og jeg velger det gode,
og jeg skal fortsette å jobbe med Mary,
om det er åndelig, mentalt, fysisk.
Det viktigste er min Mary, min lille Mary og min store Mary,
min forvirrede Mary, min all slags Mary.
Det tok en stund å komme hit.
Og når vi alle... Vi er nesten 50, og vi kommer til å ta av.
Dette er begynnelsen. Dere har ikke sett noe enda!
Så jeg takker dere. Jeg er takknemlig,
og jeg vil ikke la noen ta styrken min...
-Akkurat. -...eller gleden min igjen.
Det er vanskelig å være menneske.
Men jeg tror jeg har utviklet meg
veldig mye.
Men hjertet mitt er det samme.
Og hjertet mitt er den lille jenta i Yonkers.
Tenåringen som prøver å klare seg mens hun slår gjennom.
Hjertet mitt glemmer aldri det miljøet jeg vokste opp i,
og dra tilbake og hjelpe andre.
Utviklingen er å ikke å være redd for å avsløre sannheten og meg selv
for å røre andres liv.
-Ønsket du deg noe? -Ja.
Jeg tror ikke du ønsket noe.
-Ønsk deg noe. -Hvordan vet du det?
Tenk på to ønsker, for jeg føler deg.
Jeg liker ikke å ønske, så jeg vil heller tro
at det hjertet mitt begjærer, kommer til å skje.
-Amen. -Amen!
Jeg tilegner denne filmen til Andre Harrell.
Jeg savner deg uendelig og elsker deg av hele mitt hjerte.
Du strålte alltid så blendende at du måtte dele det med oss alle.
Takk for at du trodde på meg og gav meg sjansen.
Jeg glemmer deg aldri.
Kjærlig hilsen din datter. Mary J. Blige.
Tekst: Erling
Kreativ leder Heidi Rabbevåg