Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ESITTÄÄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Näytät hyvältä tuossa, muru.
Mitä?
Sanoin, että olet kaunis tänään.
En kuule!
Sanoin, että olet kaunis tänään, muru.
Kiitos.
Muru!
Olen vähän hiprakassa. Koska elämä on hyvää.
Koska hitto, me teimme sen. -Minkä?
Kirjoitin, ohjasin ja tein elokuvan,
joka kolahti yleisöön täysillä.
Näitkö sen yleisön?
Kysyin, näitkö sen yleisön?
Hitto, että vedin hyvin.
Kahdeksan loppuminuutin ajan he nyyhkivät,
ja krediittien kohdalla vasta räjähtikin.
Räjähti kunnon pommi.
Tuntuu hyvältä.
Tämä on uskomatonta. En usko tätä todeksi.
Puhuin kuuden kriitikon kanssa. Kuuden tai seitsemän.
Kaikki ylistivät.
Tajuatko?
Varietyn valkoinen jäbä rakasti sitä. Samoin IndieWiren.
LA Timesin valkoinen nainen tykkäsi hulluna.
Hän hoki, että olen seuraava Spike Lee,
seuraava Barry Jenkins, seuraava John Singleton.
Katsoin häntä. "Entä William Wyler?"
Näki, että hän kelasi kolme sekuntia: "Oliko William Wyler musta?"
Sitten hän tajusi: "Voi paska. Sekin on rasistista."
Hän meni punaiseksi. Se nauratti suuresti.
Marie, mahtava juttu.
Hän sekoili sanoissaan ja höpisi:
"Leffa oli tosi tunteikas."
"Malcolm, pää meni sekaisin. Voi luoja, Malcolm."
Hoki: "Malcolm. Malcolm."
Supervalkoinen tuokio.
Kiinnostavaa tosin oli,
että koska olen musta ohjaaja -
ja naispääosan esittäjä on musta,
hän koettaa määrittää minut poliittisen linssin läpi,
vaikka oikeasti leffa kertoo tytöstä, joka haluaa eroon aineista.
Onko esteitä enemmän, koska hän on musta nainen?
Totta helvetissä.
Onhan se todellisuutta, mutta tämä ei ole rotuelokuva.
Kyse on häpeästä, syyllisyydestä ja siitä, että sitä paskaa ei pääse pakoon.
Minua harmittaa, että niin monet toimittajat -
päätyvät aina esittelemään koulutustaan.
Olet itsekin koulutettu.
Niin, mutta en akateeminen. En elitistinen.
En tee elokuvaa kolmelle arvostamalleni mediatutkimuksen opiskelukaverille.
Olen elokuvantekijä.
Eikö niin?
Olenko elokuvantekijä, muru? Niinpä.
Olen vielä mukana isossa keskustelussa elokuvanteosta -
ilman, että joku valkoinen kynäilijä -
muuttaa sen rotukysymykseksi, koska se on niin kätevää.
Voin jo kuvitella arvostelut.
Jotain tällaista he kirjoittavat.
"Tämä elokuva on terävä tutkielma kauhuista…"
He suosivat tällaisia sanoja.
"…rakenteellisen rasismin kauhuista mielenterveysteollisuudessa."
Vaikka se on kaupallinen elokuva -
narkkaritytöstä yrittämässä jaloilleen.
Nämä hiton ihmiset ovat niin pedantteja.
He ovat. Ja me tajuamme sen.
Olet älykäs. Tajutaan. Olet woke. Tajutaan.
Pidetään me taiteilijat hauskaa tämän kanssa.
Taiteen kanssa.
Kirjoitat juuri elokuvaa Angela Davisista.
Niin, mutta se on eri asia.
Haluan tehdä poliittisen elokuvan, mutta ihonvärini -
ei tee kaikesta poliittista.
Angela Davis saattaisi olla tuosta eri mieltä.
Niin saattaisi.
Jos haluan tehdä vaikka jonkin hiton LEGO-elokuvan,
se ei tarkoita, että kerron tarinan -
siitä, miten Amerikan rakennuspalikat syntyivät orjatyöllä.
Saatan haluta tehdä vain LEGO-elokuvan.
Et sinä halua tehdä LEGO-elokuvaa. -Totta.
Mutta se LEGO-elokuva oli mahtava.
Etkä ole ikinä saanut hyviä arvosteluja.
Hitto… Olet kyllä oikeassa.
Valitat arvosteluista, joita ei ole vielä kirjoitettu.
Totta taas.
Lopeta siis. Alat kuulostaa kusipäältä.
Niin.
Hitto, ymmärrät, mitä tarkoitan.
Joo, mutta säästä se toiseen kertaan.
Niin.
Valitat LA Timesin valkoisesta tytöstä,
jolta sait joskus huonon arvostelun.
En pelkkää huonoa arvostelua.
Se oli typerä arvostelu. Eri asia.
Malcolm, sinä voitit.
Hän vertaa sinua Spike Leehen ja Barry Jenkinsiin.
Keskikertainen kirjoittaja.
Et siis ole seuraava Spike Lee tai Barry Jenkins.
Mahtaako edes tietää William Wyleria? -Minä en.
Onko valmista? Tässä tulee juustomakaroni.
Etkö tiedä, kuka William Wyler on? -En.
Eikä. Hän teki Parhaat vuodet.
Helvetin kova. Ben-Hur?
Yksi monipuolisimmista ohjaajista. Entä Humiseva harju?
Mieti nyt.
Loma Roomassa.
Muutama klassikko.
Eri asia silti. Et ole leffa-alalla.
Totta, Malcolm, en olekaan.
Oliko sinulla hauskaa tänä iltana? -Ihan mukavaa.
"Mukavaa."
Juttelin koko illan suloisten, hymyilevien ja rikkaiden kanssa.
Ennen he eivät olisi vilkaisseetkaan minua.
Katselin vain sinua.
Mietin itsekseni:
"Luoja, olet maailman upein olento."
Ja seksikkäin.
Kukaan ei ole seksikkäämpi. Anthony sanoi samaa.
Ei siis pahalla tavalla.
Positiivisella tavalla.
Kun näin sinut -
juomassa karpalojuomaasi,
hymyilemässä, juttelemassa,
mietin, että luoja, kuinka onnekas olenkaan.
En malttanut odottaa kotiintuloa. -Voi miten suloista.
Pitelisin söpöä pyllyäsi ja suutelisin sitä.
Sanoisin, että rakastan.
Rakastan sinua, Marie.
Suolaista vai suolatonta voita?
Haluan vain sinut.
Mikä tuo oli?
Mikä? -Tuo tekohymy.
Eikä ollut. -Vannon, että oli.
Ei, se ei ollut mitään.
Paskat. Tiedän, milloin ei mikään on jotain.
Ehkä et sitten osaa lukea minua.
Kyllä osaan.
En ole syönyt koko iltana. -Ei ole kyse siitä.
Kello on yksi. Syödäänkö ja mennään petiin?
Älä viitsi, Marie. En halua riidellä tänään.
Enkä minä. Siksi laitan juustomakaronia.
Olet siis vihainen.
En.
Johtuuko se sitä, mitä Anthony sanoi? -Ei.
Vitsailusta sinusta mallina? -Ei.
Älä välitä. Hän on vanha ja eri aikakaudelta.
En piitannut siitä.
Onko varmaa? -On.
Johtuiko se Taylorista? -Ei.
Onko varmaa? -On.
Olet outo Taylorin läsnä ollessa. -Enkä ole.
Muutut nöyräksi. -"Nöyräksi"? Oikeasti?
Niin, et puhu paljon. -Se on eri asia kuin olla nöyränä.
Tarkoitan vain… -Mitä?
Nöyrä tarkoittaa ujoa tai vetäytyvää. Että hän on kuin kuningatar.
En tarkoittanut tuota, vaan…
Mitä?
Hän on filmitähti.
Hänestä on tulossa filmitähti. -Älä ennustele.
Ei ole mukavaa sanottavaa, joten vaikenen.
Ei liity nöyryyteen. -Se vain… Hän huomaa sen.
Niinkö?
Niin. -Mistä tiedät?
Tiedän vain. -Niinkö?
Hän näkee, millainen olet muulloin. Puhelias. Hauska.
Mitä sanoisin? Olen miellyttävä.
Ja se tekee hänelle epävarman olon.
Mikä? Että muillakin on persoonallisuus?
Ei vaan se, ettet ole oma itsesi ja hän huomaa sen.
Kyllä hän sen kestää.
Miksi olet vihainen?
Marie, olet vihainen.
Marie, mikä suututtaa?
Marie!
Puhu minulle.
Ei ole hyvä idea. Puhutaan huomenna.
Mutta olet ärtynyt minuun. -Pikku juttu.
En saa unta, kun olet vihainen.
Malcolm, takaan,
että tänään ei sanota mitään hyödyllistä.
Mistä tiedät? -Koska tunnen sinut.
Miten niin? -Ja rakastan sinua.
Mitä tuo tarkoittaa?
Että olet kyvytön rauhoittamaan tilannetta,
ellei se liity työhön. Ja silloinkin vain 50-50.
Siksi aina kun tapahtuu jotain hyvää,
sinun on keksittävä jotain,
vaikka pienikin juttu, jota jankuttaa ja rumentaa -
ja varmistaa, ettei juhlaan ole syytä.
Niinkö? Haluatko aloittaa? -Haluan.
Selvä. -Hyvä on. Mikä on ongelma?
Sinun puheesi, Malcolm. -Älä viitsi.
Olet sekaisin.
Olin tosissani, kun sanoin, että löydät aina jonkin pikkuasian.
Unohdit kiittää minua. Ei se ole pikkuasia vaan iso.
Olen kiittänyt sinua miljoonasti.
Tiedät, että arvostan sinua.
Tein virheen, joten miksi muutat sen enemmäksi?
Koska se on enemmän. -Mitä?
Se on suhteemme pähkinänkuoressa.
Et voi olla tosissasi. -Todellakin olen.
Olet hullu. -Sinä liioittelet.
Enkä. Älytöntä luulla,
että unohdus kiittää merkitsee muuta -
kuin että unohdin kiittää.
Kiitit tänään 112 muuta ihmistä.
Äitiäsi, valaisijaasi, agenttejasi, alakoulun opettajaa,
paikannäyttäjää teatterissa, jossa kävit 12-vuotiaana.
Enhän. -Tiedät mitä tarkoitan.
Ei tarvitse olla sarkastinen, pikkumainen ja ärsyttävä.
Anteeksi. Unohdin kiittää sinua.
Olen oikeasti pahoillani,
ja siksi pahoittelin tuhat kertaa elokuvan aikana.
Syyllinen olo esti keskittymisen.
Harmi. Olet nähnyt sen vain 7 000 kertaa.
Joka kerta, kun pahoittelin, sanoit ettei se mitään.
Puristit kättäni ja sanoit niin.
Sanoit: "Rakastan sinua. Kaikki hyvin."
No, muutin mieltäni.
Miten voit muuttaa mielesi?
Suoraan sanoen ihan hiton helposti.
Eikö se tunnu hullulta?
Ei. -Eikö?
Ei. -Miksei?
Koska teatterissa sillä ei ollut väliä.
Ei tuntunut isolta jutulta.
Bileissä joka ikinen ihminen -
äidistäsi Tayloriin kävi sanomassa:
"On varmaan vähän kurja olo,
kun hän ei kiittänyt, mutta tiedät, kuinka tärkeä olet hänelle."
Sanoiko Taylor niin?
Sanoi. Ja ettei pidä ylianalysoida.
Mitä se tarkoittaa?
Hassua, että sanot noin. Ajattelin samaa.
En pettänyt sinua. -En kysynyt.
Siis… -En kysynyt.
Sanon vain, että… -En kysynyt.
Ei ole kyse vain siitä, että unohdit kiittää,
vaan miten näet minut.
Miten näet osuuteni ei vain tässä suhteessa -
vaan työssäsi.
Etenkin elokuvassa, jonka teit minun elämästäni.
Kuule, Marie,
olet oikeasti… epävakaa.
Tämä ei ole vitsi!
Olen huolissani henkisestä hyvinvoinnistasi.
Tiettyjä yhtäläisyyksiä kyllä on.
Mutta Imani ei perustu sinuun.
Elät harhakuvitelmissa.
Missä hiton universumissa Imanin hahmo perustuu sinuun?
Oikeasti?
Huudatko ja vähättelet minua talon toisesta päästä,
kun on niin kiire syödä juustomakaronia?
Mitä? -"Mitä?"
En. -Älä valehtele.
Otit juuri lisää. -Enhän.
On aika häiritsevää,
että voit lokeroida asiat niin,
että voit pahoinpidellä minua syödessäsi.
Pahoinpidellä? -Ruokaa, jonka minä tein.
Pahoinpidellä? -Verbaalisesti.
Kiitos tärkeästä selvennyksestä.
Pahoinpidellä verbaalisesti? Älä jaksa.
Jos kohtelet minua kuin sekopäätä -
ja nimittelet,
voisit tehdä sen muulloin kuin syödessäsi rennosti juustomakaronia.
Onnistuisiko se?
Miltä se kuulostaisi hiton aivoissasi?
"Mikä vittupää! Tämä juustomakaroni on herkkua."
"Vittupää! Onkohan sitä lisää?"
"Ohjaisin mieluusti mainoksen Kraft Mac & Cheeselle."
Sano mitä haluat.
Suutu siitä, etten kiittänyt sinua, että Anthony vitsaili,
että Taylor sanoi, mitä vittua sanoikaan…
Se oli ilkeää. -No, hän on näyttelijä.
Hymyilitte ja otitte yhteiskuvia koko illan.
Hän on leffani pääosassa. -Tiedän. Ihan sama.
Minun kuuluu huolehtia hänestä.
Ei minun kustannuksellani. -Kyllä.
Se on tehtäväni, pidit siitä tai et.
Häntä et unohda kiitellä. -Jessus!
Et ikinä. -Koska hän on psykoottinen.
Ei, koska hän raivostuisi -
ja kostaisi pitkin iltaa, jotta sama ei toistuisi koskaan.
Eli et ole tarpeeksi seko.
Ei. Tarkoitan, että huolehdit koko ajan -
kaikkien muiden tunteista ja oikuista, paitsi minun.
Agenttien, tuottajien, kuvausryhmän, näyttelijöiden.
Leffahahmotkin saavat sinulta enemmän kunnioitusta -
ja empatiaa kuin minä.
Ja outoa tässä tilanteessa on se,
että tajuan kyllä.
Taylor on mahtava siinä leffassa.
Mutta kun puhut siellä -
hänen kyvystään puhaltaa henki Imaniin -
edes mainitsematta,
että ilman minua hahmoa ei edes olisi,
se on ihan vitun outoa.
Imani ei perustu sinuun.
Hän on 20-vuotias toipuva narkkari.
Se on sattumaa.
Vieroitus oli selvästi osa inspiraatiota.
20-vuotiaana? -Niin.
Tarjosit aitoa näkemystä siitä.
Mutta Imani ei perustu sinuun.
Se on yhdistelmä eri asioista.
Keistä?
Ihmisistä!
Mistä ihmisistä?
Monista erilaisista.
Vaikka serkustani. Rickistä. -Selvä.
Monista ihmisistä ja asioista. -Serkustasi.
Tiedätkö mitä, Malcolm?
Tuntuu, että heti kun sinulla on joku ja tiedät saavasi rakkautta,
et ajattele koko ihmistä enää.
Ei pidä paikkaansa.
Huomaat vasta, kun olet menettämässä toisen.
Sitäkö tämä on? -Mitä?
Uhkailetko sinä?
Menetän sinut, ellen pyydä anteeksi.
En kaipaa anteeksipyyntöä.
Mitä sitten? Nimeäsi krediitteihin? -Älä ole ilkeä.
Olen tosissani. Puhumme tuntikausia työstä.
Onko se niin ikävää, että haluat korvauksen?
Luonnos oli valmiina ennen kuin tapasimme.
Ei ole kyse krediiteistä.
Mistä sitten? Mitä sinä haluat?
Elokuva on kaunis.
Olen ylpeä sinusta.
Se oli hidasta ja rankkaa, mutta on yksi kysymys.
Olisiko leffa yhtä hyvä, jos emme olisi yhdessä?
Ei.
Sen minä toivoin sinun sanovan.
Hyvä.
Onko riita ohi?
Se vähän riippuu.
Mistä?
Siitä jätätkö loukkaukset sanomatta -
loppuillan ajan.
En ole niin paha.
Juu, et tosiaan.
Saanko suudella?
Et.
Enkö tosiaan?
Mutta kun kovasti haluaisin.
Ihan sama.
Älä pidä itsestäänselvänä.
En pidä.
Olet tehnyt niin.
Anteeksi.
Nyt voit suudella.
Jes.
Vain minä sanon sinua kusipääksi silloin, kun olet kusipää.
Tiedän.
Nyt kun teit elokuvan, josta kaikki pitävät,
koko maailma mielistelee sinua.
Niinkö arvelet?
Niin.
Koko ilta samaa juttua. "Hän on niin herkkä."
"Hän ymmärtää tunteita. Hän on romanttinen."
"Hän on varmaan kultainen."
Mitä vastasit? -Sanoin että no, onhan hän.
"Paitsi silloin, kun terrorisoi tunteillaan."
Kyllä.
-Ei.
Luuletko olevasi kova, laiheliini?
Olenhan minä.
Et ole, päihitän sinut kepeästi. Helppo nakki.
Elämä muuttuu helpommaksi mutta myös rankemmaksi.
Mitä tarkoitat?
Älä suotta usko hypeen.
Älä sysää pois niitä, jotka tukevat sinua.
Niin.
Alat tehdä feikkejä elokuvia feikeistä ihmisistä, joilla on feikkejä tunteita.
Sitten menet illalliselle LA Timesin valkoisen tytön kanssa.
Niin. -Ei! Ei valkoista tyttöä.
Puhutte siitä ja tästä yhdellä otolla kuvatusta…
ja miten kamera…
Tiedäthän tekeväsi sitä?
Kirjaimellisesti.
Sitten oletkin uuden LEGO-leffasi mediakiertueella.
Kerrot, että se on vertauskuva rekonstruktion epäonnistumisesta.
"Alkuperäinen työnimi oli -
40 LEGOa ja muuli, mutta…
Studio alkoi…"
Sinä naurat, mutta näen sen. Olen tosissani, huomaan kyllä tuon.
Kaikki uudet Twitter-kaverisi jakavat twiittejäsi,
taputuksia ja muuta -
ja jauhavat: "Tältä näyttää muutos."
"Jes! Kunkku!" -Raakaa peliä.
Mutta muu Amerikka tuumii:
"Mitä hittoa tämä musta mies myy paskaa LEGOilla?"
"En aio katsoa tuota paskaa."
Sitten tulee boikotteja ja mielenosoituksia,
koska politisoit LEGOt,
mutta onneksi sinulla on uusi tyttöystävä LA Timesista.
Hän kiitää paikalle aurinkovoideprikaatinsa kanssa -
kuin mikäkin jalkapalloäiti -
twiittaillen hulluna.
"No, tämähän on sensuuria."
"Kuka täällä on vastuussa?"
"Moraalinen velvollisuutemme on mennä katsomaan tämä leffa,
jonka on kirjoittanut oikea mus… siis värillinen henkilö."
"Me teemme historiaa, eikö niin?"
"Teemme kaikkien aikojen suurimman menestyksen."
Ja ennen kuin huomaatkaan,
lelufirma on tienannut miljardin ansiostasi.
Jes!
"Onnea, Malcolm Elliot! Sinä teit sen, hitto!"
"Tässä on muutama miljoona ja hedelmäkori."
"Tuli mieleen, että oletko harkinnut -
Angela Davisin elämäkertaleffaa LEGOilla?"
Puhut mahtavasti valkoisen äänellä.
Sinä naurat, mutta… -Se oli ihanaa.
Voisit muuttaa maailman.
Olisi pitänyt jatkaa näyttelemistä, muru.
Miten niin?
Tiedän, että jos löytäisit hahmon,
jonka myötä voisit olla oma itsesi, niin hämmästyisit.
No, Malcolm,
muut kuin sinä eivät voi kirjoittaa minua.
Olenko kertonut, että rakastan?
Olen pahoillani
Pidän sinua…
Hellästi sylissä
Kun tarvitset minua
Tarvitset myös rakkautta
Rakastelen kanssasi koko elämäni
Unohdin, kuinka rakastella sinua
Olen pahoillani
Marie!
Marie.
Marie!
Marie, älä pelleile.
Marie!
Paska.
Marie!
Marie, älä pelleile.
Marie!
Paska.
Marie.
Voi luoja.
Minne helvettiin sinä menit? -Pissalle.
Minne? -Ulos.
Mikset mennyt vessaan?
Koska meillä ei ollut lapsena pihaa.
Uutuusarvo on tallella. -Jessus!
Olet tarvitsevin mies, jota olen koskaan deittaillut.
Mutta samalla vähiten mustasukkainen.
Voisin vaikka roikkua jonkun kundin käsivarressa,
etkä pitäisi sitä seksuaalisena.
Tulisit vain sanomaan: "Hei muru. Mitä hittoa sinä teet?"
"Tarvitsen apua. En muista kenenkään nimeä. Mennään."
Kenen käsivarressa roikut? -Sepä se. Ihan sama.
Onko kyse tästä illasta?
Tavallaan.
"Tavallaan"?
Olin ulkona tupakalla ja sinä sisällä -
pyytelemässä anteeksi haluamallasi emotionaalisesti vaimealla tavalla.
Ikään kuin 50 vuotta sitten tehty biisi eri tytöstä -
tekisi minulle paremman olon omasta suhteestamme.
Jotkut sanoisivat, että mustasukkaisuuden puute on hyvä.
Ei, jos se lähenee välinpitämättömyyttä. -Mitä sinä höpiset?
Voit kannustaa minua omaan elämään,
mutta tuo on… Täyttä paskaa.
Et halua minulle omastasi erillistä elämää,
koska olet niin hiton tarvitseva.
Riitely piti lopettaa.
Älä ole yliherkkä. Ei tämä ole tappelu. -Just joo.
Eihän. Se on havainto.
Et halua puhua siitä. -Miten niin?
Usko pois, et. -Miten niin?
Silloin et ajattele selkeästi.
Mielestäni ajattelen. -Usko pois, et ajattele.
Olen hieman masokistinen. -Mutta et ole tyhmä.
Voi luoja. Kiitos. -Älä ole kakara.
Älä kerro alentuvasti, että luovuin jostakin,
kun tiedät hyvin, että käytät työhön kaiken ajan -
ja välität vai siitä.
Luovuit näyttelijän urasta toimiaksesi emotionaalisena tukena.
Vedä käteen, Malcolm! -Nyt tajuan.
Vedä käteen! -Pelkäät, et halunnut sitä.
Et ikinä.
Pelkäät yrittää ja epäonnistua. -Olet ilkeä.
Haista paska!
Marie, tavatessamme olit pillerihörhö.
Tuskin 20-vuotias.
Kesken keskustelun nukahdit,
sammuit tai sekosit.
Älä esitä, että valaistuit -
viidessä vuodessa niin, että unohdin sen entisen sinun.
Tietysti haluan sinulle elämän.
Jos sitä ei ole, ripustaudut elämään minun kauttani.
Ja kun luoja paratkoon unohdan kiittää ensi-illassa,
tulet kotiin, alat riidellä, vedät aamulla bentsoja -
ja viillät ranteet auki hiton kynsisaksilla.
Mene pois.
Turpa kiinni, Marie. Tajuan. Ihan oikeasti.
Kipuilet pettymysten ja unelmien takia,
kuten muutkin maailman ihmiset.
Olet vihainen. Et saanut toivomiasi töitä.
Nolostuit, kun roolisi oli "Laiha tyttö kujalla" -
tai "Huolestunut hoitsu nro 2".
Arvaa mitä. Kukaan meistä ei ole ylpeä ekoista saavutuksistaan.
Alussa minäkin olin keksimässä vitsejä romanttisiin komedioihin -
ja käsisten korjauksia piheille filmituotannoille.
Mutta pitää jatkaa!
Pitää yrittää! Pitää raataa yhä kovempaa,
koska lahjattomanakin, mitä sinä et ole,
pääsee silti pitkälle, jos ei ota kaikkea itseensä.
Ei kaikesta tekemästään tarvitse olla ylpeä!
Mutta pitää tehdä töitä enemmän kuin 99 prosenttia ihmisistä.
Tiedätkö, mikä on hevonpaskaa? Vastuun välttelyä?
Kun esität minun työni olevan niin tukahduttavaa,
ettet voi edes hengittää, ettei sinulla ole tilaa.
Katso nyt ympärillesi.
Katso tätä taloa, johon tuotantoyhtiö majoitti meidät.
Valitse huone, ryhdy töihin -
ja lakkaa syyttelemästä minua kyvyttömyydestäsi pärjätä.
Vein sinut vieroitukseen.
Tulin kanssasi ryhmäterapiaan. Olen ollut tukenasi.
Tuin sinua joka helvetin vaiheessa.
Kun olit masentunut,
kun vedit lääkkeitä eikä seksiä ollut kuukausiin,
minä tuin sinua.
Kun retkahdit, olin tukenasi.
Kun asuimme 38th Streetillä ja menit siihen kokoukseen, eikö niin?
Menit kokoukseen etkä tullut kotiin,
koska panit jotakuta muuta.
Arvaa kuka oli tukenasi?
Tämä jätkä tässä.
Älä siis aloita.
Älä aloita, koska tätä kiistaa et voita.
Usko pois.
Selvä, lopetetaan paskanjauhaminen.
Kun nyt rehellisiksi ruvetaan, niin olisitko itsekin?
Siitä, miksi oikeasti olit tukenani.
Olin vitun hyvää materiaalia.
Siksi pysyit kanssani.
Koska olin hyvä tarina.
Läjäpäin tunteita, joita et ollut nähnyt niin läheltä.
Olin 20 ja vailla sellaista rakkautta, mitä sain sinulta,
tai luulin saavani, en tajunnut omaa rooliani.
Saatanan elokuva. Tragedia.
Sellainen, jota sait katsella, kunhan pysyit kanssani.
Tämän illan esityksessä näin sen koko paskan.
Älä siis esitä, että toimit epäitsekkäästi.
Se on taiteesi perusta ja syy,
miksi ihmiset sanovat sinua nerokkaaksi ja pelottomaksi.
"Kerro meille, Malcolm."
"Kuinka puhalsit hengen Imanin hahmoon?"
"Miten osasit kanavoida nuoren naisen äänen -
niin hyvin, niin aidosti?"
"Jennifer, hyvä kysymys."
"Voisi kai sanoa, että varastin sen."
"Kähvelsin sen."
"En konkreettisesti vaan henkisesti."
Vitun huijari.
Et kiittänyt minua tänään, koska tiedät sen jo.
Sinulla ei ole mitään uutta sanottavaa.
Et osaa muuta kuin matkia.
Kuin jokin vitun papukaija tai kakadu.
Luoja paratkoon, jos olet joskus yksin -
ja joudut keksimään oman idean.
Mistä sitten kirjoitat?
Itsestäsikö?
Salli minun nauraa.
Siihen sinulla ei ole munaa.
Siihen sinulla ei ole painokkuutta, kykyä katsoa itseäsi,
vikojasi ja puutteitasi -
ja ettet ehkä ole uusi Spike Lee tai Barry Jenkins,
koska heillä oli jotain uutta sanottavaa.
Jotakin aitoa heistä itsestään ja omista kokemuksistaan.
Sanot, että tämä elokuva kertoo häpeästä ja syyllisyydestä. Eikö?
Sinä sen sanoit, en minä.
Selvä. Minulla on yksi kysymys.
Kenen häpeästä?
Kenen syyllisyydestä?
Mitä luulet tietäväsi häpeästä ja syyllisyydestä?
Ehjä koti, ei huonoja tapoja paitsi että olet mulkku,
collegen käynyt.
Äiti terapeutti, isä professori.
Sisko töissä ajatuspajassa Washingtonissa.
Mutta näillä kaduilla nämä hymyilevät rikkaat -
luulevat sinun tietävän, mitä on rankka elämä.
Luulevat, että elit sitä. Älä jaksa.
Olet etuoikeutetumpi kuin LA Timesin valkoinen tyttö,
joka luulee tekevänsä hyvää ylistämällä keskinkertaisuuttasi.
Tuo on julmaa.
Yritäpä viiltää ranteesi kynsisaksilla.
Siitä ei halua selvitä, koska se on noloa.
Ei hätää.
En ota sitä pikkumaisuuttani esiin riidassa.
En tarkoittanut sitä. -Myöhäistä.
Se on noloa ja julmaa -
ja saa minut katumaan, että uskouduin sinulle.
Estän sinua…
Hevonpaskaa!
Miten vitussa estän sinua elämästä?
Typerää.
Helvetin paskaa.
Tiedän mitä tämä on. Hevonpaskaa.
Vitun Malibu.
Ai "keskinkertainen"?
Vai halusitko vain olla ilkeä?
Siksikö sanoit niin?
Kaikesta sanomastani -
"keskinkertainen" kolahti, vai?
Ajatteletko todella niin?
Arvaa.
Vastaa kysymykseen. -Mikä se kysymys on?
Etkö pidä elokuvastani?
En sanonut niin.
Et pidä minusta tai leffasta. -En sanonut niin.
Niin sinä juuri sanoit.
Olet hieman epärationaalinen.
Minä epärationaalinen?
Epärationaalinen? On elämäni tärkein ilta,
sinä haluat pilata sen, ja minä olen epärationaalinen?
Katso nyt itseäsi.
Olet niin minäkeskeinen, että näet itsesi kaikessa.
Sellaisessakin, mikä ei liity sinuun.
Katsot, miten Imani kävelee.
Kysyt minulta: "Mistä keksit tuon kävelytyylin?"
En sano mitään. Hymyilen vain.
En jatka, koska en halua loukata tunteitasi,
mutta mieti kokonaisuutta.
Kun minä teen ja luon jotain,
sinä koetat siinä sivussa oikeuttaa olemassaolosi.
"Tiedän tuon replan." "Minä sanoin noin." "Minä tein noin." "Keksit tuon minulta."
Annat palautteenkin olet velkaa -muodossa.
Kaipaatko likaista peliä?
Antaa mennä sitten.
Haluat loukata minua.
Usko pois, osaan loukata satakertaisesti.
Olet höyhensarjalainen, alemman tason pomo.
Napsaisen sinut katki kuin risun.
Imami perustuu sinuun saman verran kuin minuun.
Hän sanoo hoitajalle -
saman kuin minä lääkärille, kun isä oli teholla.
Huomasithan, miten Imani kävelee?
Hyvä kävelytyyli.
Ex-tyttöystäväni Jessin tyyli.
Fillarointi sateessakin perustui häneen.
Ei meidän Barcelonan-matkaamme.
Jess ja minä Brooklynissä kaupunkipyörällä.
Kun hän solmii kenkänsä kahdella lenkillä…
Se oli Jayla.
Et ollut ensimmäinen.
Vitsi siitä, miten hän ei anna käsihoitoja.
Se on ikivanha ja kaikille tuttu repla.
Vitsi siitä, miten äkkiä hän saa orgasmin.
Se oli Kiki.
Kiki.
Hän on tanssija.
Sanotaan häntä tanssijaksi.
Tapasin hänet reissussa St. Louisissa.
Panin häntä Marriottin yläkertasviitissä.
Kerran sängyssä, kerran suihkussa.
Ehkä panimme kaapissakin.
Otin hänestä polaroidin.
Hän istui alasti sydämen muotoisessa altaassa.
Se on valokuva-albumissa kotona kaapissa.
Mutta sinä olet narkkari.
Sekö tekee sinusta ainutlaatuisen?
Sekö tekee panoksestasi paljon merkittävämmän?
Painu nyt helvettiin täältä.
Et ole eka rikkonainen, jonka olen tuntenut tai jota pannut.
Kirjoitin ekan käsikseni kaksiossa Leahin kanssa,
jonka luulin tykkäävän tunnin suihkuista,
kunnes löysin hänet sammuneena neula käsivarressa.
Kaksi vuotta sitten sain meilin hänen siskoltaan.
Hän veti kuulemma pullollisen kipulääkettä ja kuoli.
Sisko pyysi minulta kuvia -
diasarjaa varten.
Olisi pitänyt kiittää häntä tänään.
Hän ansaitsee sen.
Samoin Tasha.
Eka tyttö, jota todella rakastin.
Eka, joka särki sydämeni.
Hän ei pettänyt minua. Siitä pitää kehua.
Hän löysi Jeesuksen, meni naimisin, erosi.
Hän lähettelee kuvia tyttärestään -
toivoen, että meillä olisi lapsi.
Lähetän sydänemojeja, koska en tiedä, miten vastata tuollaiseen.
Oliko siinä kaikki?
Ei läheskään.
Pitäisikö jo lopettaa?
Ei, jatka ihmeessä.
Miksi?
Koska tykkäät tästä?
Tiedätkö, miten häiriintynyt olet?
Olet ehkä kuivilla, mutta tätä et ole selvittänyt.
Miksi tykkäät tulla loukatuksi, traumatisoiduksi ja mitätöidyksi?
Se ei ole tervettä,
ja se lävistää koko suhteemme.
Puhetapamme, riitamme, seksielämämme.
Olen deittaillut muitakin rikkinäisiä ihmisiä.
Mutta kukaan ei ole halunnut olla niin halvennettu kuin sinä.
Suoraan sanoen -
siitä ei kannata olla ylpeä.
Älä hymyile, koska näytät ihan klovnilta.
Siinä sinulle materiaalia.
Tiedätkö, mitä juuri tajusin?
Ei ole kyse olemassaolosi oikeutuksesta.
Ei ole.
Olet niin peloissasi ja itsekäs,
että haluat nujertaa minut.
Arvostella kaikkea, mitä teen.
"Olenko keskinkertainen?"
"Voinko tehdä tämän ilman häntä?"
"En tiedä. Pitää kysyä Marielta. Ehkä hän tietää."
"Missä Marie on?" Tässä leikkaus.
"Marie, minne sinä menit?"
"Näitkö esityksen? Mitä tuumit?"
"Piditkö siitä? Joo, sama juttu."
Onneksi olen kyllin varma mielipiteissäni enkä tarvitse sinua.
Siitä tässä kaikessa on kyse.
Koko puheesi feikkileffoista.
Tarvitset syyn olla tarvittu,
koska jos en tarvitse sinua, mitä helvettiä olen kanssasi?
Haluat kontrollia,
koska et voi kuvitella, että olen kanssasi rakkaudesta.
Minä vain rakastan sinua, muru.
En tarvitse sinua.
Mutta rakastan. Maailmassa on joku, joka rakastaa sinua.
Rakastan sitä, miten mielesi toimii.
Oikeasti.
Rakastan sitä, miten näet maailman.
Rakastan sitä, miten ajattelet.
Vaistojasi.
Ja olen hiton kiitollinen,
koska kaikki, mitä olet kokenut,
on tehnyt sinusta sinut.
Tytön, jota rakastan, jota nain,
jonka kanssa olen hereillä aamukahdelta -
elämäni suurimpana iltana, koska hän on sinnikäs.
Ja hullu.
Ja olen silti pahoillani.
Pyysin anteeksi -
tuhat kertaa. Tiedän että mokasin.
Mutta sillä sekunnilla, kun tulimme kotiin,
halusin vain juhlia kanssasi, muru.
Marie, tyttöni, elämäni rakkaus.
Haluatko tietää, mikä kohta Imanista pohjautuu sinuun?
Loppu.
Se, jonka vuoksi se on tragedia. Osa,
jossa hän…
Jossa hän inhoaa itseään syyllisyyden ja häpeän takia.
Eikä pysty ottamaan vastaan hyvää.
Se osa perustuu sinuun.
Hänen kyvyttömyytensä tajuta,
että tällä planeetalla joku nyt vain rakastaa häntä,
vaikka hän ei rakasta itseään.
Se olet sinä.
Se osa ei ole fiktiota.
Alatko taas tupakoida?
Eroa hänestä
Mutta rakastan häntä
Vittu!
Voi vitun paska!
Voi vittu!
Vitun paska. Haista paska!
Mitä nyt? -Hiton LA Timesin arvostelu tuli.
Oho. Mitä siinä on? -En tiedä. Hiton Internet.
Onko se hyvä? -Odota.
Kuka sen lähetti? -Ei kukaan. Löysin sen.
Miksei kukaan lähetä? -Seis. Se latautuu.
Mikä on otsikko?
Pitääkö tästä maksaa? Hiton maksumuuri? Oikeasti?
Milloin se tuli?
1,99 dollaria kuukausi. 20 minuuttia sitten.
Miksei kukaan ole lähettänyt sitä sinulle?
Paska. Missä lompakkoni on?
Eikö sinulla ole luottokorttia puhelimessa?
Ei! -Miksei?
Koska en luota siihen paskaan. -Oikeasti?
Lopeta. -Anteeksi. Hyvä on.
Kirjoittiko sen kuka-olikaan?
Valkoinen tyttö? -Joo.
Joo. -Sitten se on positiivinen.
Toivon niin. Missä se saatanan lompakko on?
Katsoitko makkarista?
Mitä? -Katsoitko makkarista?
Kyllä katsoin!
Selvä. Entä baarista?
Katsoin baarista. Missä vitussa se…?
Missä on…? Nyt tiedän.
Tiedätkö? Missä se oli? -Ei sillä väliä.
Voi paska! Missä puhelin on?
Malcolm? -Missä se on?
Malcolm? -Mitä?
Se on tässä. Rauhoitu.
"Imani."
"Elokuvataiteen saavutus -
terveydenhuollon ja rasismin kaksoiskauhuista -
ja Malcolm Elliotin kapinallinen, sähäkkä debyyttiohjaus."
Inhoan tätä naista. Kuka haluaa nähdä sen elokuvan?
Kuulin "elokuvataiteen saavutus".
Etkö kuullut "sähäkkää"? -Kuulin senkin.
"Kuten Steadicam-avausotto." Se on dolly, idiootti.
"Bed-Stuyn kaduilta tiedämme -
päähenkilö Imanista, että hän kulkee omia polkujaan.
Hän määrittää sävyn, tunnelman, fiiliksen.
Hän liikuskelee tukiasunnoissa ja sairaaloissa,
mutta on hyvä huomata, kuten nimi kertoo,
että tämä on hänen leffansa ja maailmansa. Kunnes ei ole."
Jos et huomaa valkoisen tytön puherytmistäni,
tämä on mustien elokuva.
Selvä. Juoni. Tylsää, tylsää.
Hän tietää 2-perf 35 mm -muodon vain,
koska sanoin sen ensi-illassa.
"Positiivinen…"
"Johtaa raastavaan kohtaukseen,
jossa Imani vetää yliannoksen torilla,
ja siinä selviää Elliotin oikea tavoite.
Elokuva värillisten naisten asemasta terveydenhoidossa."
Juuri tällä hetkellä -
jokainen LA Timesia tilaava musta sanoi:
"Miksi minun pitää katsoa tämä?"
Vaikka leffaa ei tähditä omannäköinen ihminen,
se ei aina ole poliittinen.
Mitä vikaa poliittisuudessa on? -Poliittiset leffat ovat raskaita.
Sinä tykkäät poliittisista.
En, jos LA Timesin valkoinen nainen sanoo niin.
Pitää varmasti Spike Leestä.
Tuolloin politiikka ei ollut muotia. Siksi se on mullistava.
"Imaniin sovelletaan 5150-lakia,
ja hän joutuu tahdonvastaiseen hoitoon,
vaarana itselleen ja muille,
karmean kynsisaksijakson jälkeen, hän…"
"Häntä hoitaa ystävällinen lääkäri,
jota esittää… tuttu tv-kasvo…"
"Mutta Elliot tietää, mitä on tulossa,
ja hän välttää nerokkaasti valkoisen pelastajan kliseen."
Hän on sekaisin. Tämä typerä…
"Myöhemmin Imani on -
poikaystävänsä luona ja kerjää fiksejä,
ja Elliot käyttää tiukkaa linssiä." Se on ihan sama linssi.
"Klaustrofobia…"
"Tulee mieleen kysyä,
miksi hän rypee päähenkilön traumoissa niin pitkään.
Epäsuorempi kuvaus olisi parempi.
Ei oman elokuvansa maltin takia,
vaan erottautuakseen laajasta historiasta -
värillisten naisten kokemasta väkivallasta."
Oletko tosissasi, rouva?
Seuraava rivi! Voi paska!
Hän sanoo "aito mestariteos". Aito vitun…
En voi enää lukea tätä ääliömäistä paskaa.
En tajua, että LA Times palkkaa tuollaisen älykääpiön.
Ensin muka vältin nerokkaasti valkoisen pelastajan kliseen.
Hän on pelastaja.
Hän koettaa pelastaa tytön,
joten miten hitossa vältin sen, hyvä rouva?
Haluatko tietää? Koska olen musta.
Valkoisena olisin kai sortunut kliseeseen.
Koska olen mies, hän kyseenalaistaa tavoitteeni -
sanoen, että ryven naisen traumoissa.
"Epäsuora on parempi."
Voi saatana! Miten niin? Koska Taylor riisui paitansa?
Hän ei varmasti pidä alastomuutta tarpeellisena.
Mikään siitä ei ole.
Ei mikään ole tarpeen.
Liike, asemointi, valaistus, digitaalinen versus filmi.
Tämä ja tuo leikkaus.
Millään ei ole väliä. Kyse on siitä, mitä haluaa.
Ongelma hänen kanssaan ennen tätä typerää,
karmeaa arvostelua on sama luettuani tämän vuodatuksen,
joka on täysin perseestä.
Hän ei tutki elokuvaa.
Sen ajatuksia, tunteita.
Ei elokuvassa tarvitse olla sanomaa.
Siinä pitää olla sydäntä ja sähköä.
Tällaiset ääliöt pilaavat sen salaperäisen maailman,
koska heille on kirjoitettava kaikki tikkukirjaimin.
Heitä pelottaa kohdata mitään mahdollisesti vaarallista,
koska he koettavat ennustaa kulttuuria.
Tämän hiton pöpipään ei pitäisi kirjoittaa LA Timesiin.
Hänen kuuluisi pidellä aurinkokylttejä paikallisuutisissa,
koska hänestä ei ole kuin säämieheksi.
Tai siis säänaiseksi.
Ihan sama.
Vitun pässinpää…
Malcolm.
Niin?
Hän sanoi sitä mestariteokseksi.
Ihan sama.
Toisin kuin hän, olen johdonmukainen.
Ei kaikki riipu identiteetistä.
Ei voi sanoa minun välttäneen kliseen, koska olen musta,
mutta sortuneen toiseen, koska olen mies!
Identiteetit vaihtuvat koko ajan.
Onko miehinen katse läsnä, jos ohjaaja onkin homo?
Missä määrin? Jos hän onkin aseksuaali?
Tai korjaamassa sukupuoltaan, eikä sitä tiedetä?
Voi vain miettiä jälkikäteen, mitä se kaikki merkitsee!
Miksi Ben Hecht ja Selznick, kaksi juutalaista,
viettivät paljon aikaa Tuulen viemän kanssa?
Kukaan ei ole pystynyt selittämään, miksi Billy Wilder teki Yksinäisen kotkan -
ja natsi-Lindberghistä sankarin.
Tai miksi Ida Lupino rakasti film noiria ja väkivaltaisia miehiä.
Miksi Ed Wood käytti naisten alushousuja?
Käytti pikkareita ja teki B-luokan leffoja avaruusolioista.
Miksi Elaine May hurmaantui tunnekylmistä miehistä?
Näkikö hän heissä itsensä?
Inhosiko hän heitä tosielämässä mutta kiinnostui työssä?
Kiinnostiko Moonlight siksi, että Barry Jenkins ei ole homo?
Johtuiko homoudesta, että Cukor viihtyi naisten kanssa?
Se on mysteeri, siinä se!
Mikä elokuvantekijää motivoi? Mikä taiteilijaa?
Miksi Pontecorvo, upporikas italianjuutalainen…
Miksi hän koki niin suurta yhteyttä algerialaisiin muslimisisseihin,
että teki leffan Taistelu Algeriasta?
Hiton klassikko! Sanopa se!
Voitko kertoa sen? Vitun täti!
Voitko kertoa sen? Ei voi. Koska kukaan ei tiedä!
Kuka helkkari tietää? Miksi kuvasin sen kohtauksen niin?
Koska olen mies ja hetero?
Koska olen kovettunut väkivallalle -
vai koska uskon, että kun näkee valkokankaalla trauman,
myös katsojan pitäisi kokea se?
Se on taiteen mysteeri. Elokuvan.
Mikä saa jonkun tekemään jotain ja sanomaan jotain?
Voit kritisoida järjestelmää, joka on tavalliseen tapaan -
hiton valkoinen -
ja tällä alalla miesten hallitsema ja valkoinen!
Hitto vie!
Koko ikäni olen odottanut ja kysellyt:
"Missä ovat mustat elokuvantekijät,
koska en enää jaksa näitä brittipoikia,
jotka selittävät tunteitaan ja koettavat selvitä syntymäviasta -
pelastaa kuningattarensa Hitleriltä."
Tekisitkö yhden palveluksen?
Bannataan joka leffa hyvin perusteluin, siinä se.
Menee helkutin hienosti!
Mutta kirjoittaa tällaista paskaa?
Luokittelee ihmiset, koska ei rakasta elokuvaa,
koska ei pysty arvioimaan muotoa, välinettä, tekniikkaa.
Ei ole sanoja kuvata tunteita,
koska pelottaa, ettei saa klikkauksia,
tai että ihmiset kääntyvät vastaan.
Haista paska, kun estät taiteilijoita unelmoimasta siitä,
mitä elämä voi olla muille. Haista paska! Kahdesti!
Mikä sairas piikkikulli!
Vaikka ei onnistu ja pystyisi parempaan, haista paska!
Takiasi he laativat tätä tympeää,
ummehtunutta, pöhöttynyttä paskaa.
Sinä olet se syy! En minä!
Sinun pitäisi olla rohkea! Sinun pitäisi olla hurjapäinen!
Ihmisten pitäisi olla hurjapäisiä!
Heidän pitäisi kiljua kurkku suorana.
Hei, Karen! Hei, Al!
Kuulen kyllä enkä piittaa paskaakaan!
Mikään ei kehity ennen kuin he panevat kampoihin puristiselle,
moralistiselle, akateemiselle hötölle, kuten Spike Lee -
valkoiselle systeemille leffassa Do the Right Thing.
Yleensä toivon tällaiselle kuolemaa.
Tyypille, jolla ei ole mielikuvitusta.
Sen sijaan rukoilen hiton kovaa -
niin kuin äiti opetti, että hän saa rannekanavaoireyhtymän,
kunnes kädet kramppaavat -
eikä hän voi enää kirjoittaa tällaista joutavaa roskaa.
Voi hyvä luoja.
Näinkö käy, kun saat hyvät arviot?
Olet hullu.
Olet houreissa.
Olet oikeasti täysin sekopää.
Tiedän. Minä vain… En jaksa enää riidellä.
Kävit riidan vain itsesi kanssa.
Luuletko olevasi -
kirjoittajana ainut, jolla on ongelma kritiikin kanssa.
En tietenkään.
Sehän on samaa paskaa.
Haluat tehdä leffoja,
mutta niistä ei saa sanoa mitään pahaa?
Älä nyt viitsi.
"Joku hyökkäsi leffaani kohtaan. Voi ei!"
Vitut noista laiskoista kriitikoista.
Ethän sinä tee keramiikkaa elääksesi.
Teet elokuvia, ja se on kapitalistisin -
valtavirtataidemuoto maan päällä.
Ihan sama, monestiko Taylor sanoi E! Newsissä -
olevansa kommunisti.
Siis mitä? -Tai maolainen.
Älä viitsi. -Jotain sellaista.
Ehkä hän puhui vaurauden uusjaosta,
sosiaalituesta.
Myydessään elokuvaa? -Mielenterveysteollisuus…
15 dollarin lippuja? -Sanon vain.
E! Newsissä.
Se oli Entertainment Tonight.
Mietit, miksi valkoinen tyttö puhuu -
mielenterveyshuollosta arviossaan.
Koska…
Hän… Voi paska, olet oikeassa.
Eikö niin?
Jep.
Ikävä kertoa sinulle,
mutta kukaan tässä ei ole radikaali.
Taylor on melko radikaali. -Paskat. Esittää sellaista tv:ssä.
Mitä tarkoitat?
Olette kaikki hutsuja ja horoja.
Sanotko sinä minua horoksi? -Sanon.
Haista paska.
Tietysti olet horo. Mitä? Ihan hyvä niin.
Haluat kuulostaa fiksulta,
koska kompensoit sillä horoutesi.
Sen sijaan, että vain ymmärtäisit…
Näin se horous toimii.
Näyttelijä kahden tonnin puvussa -
puhuu sosialismista,
koska ei uskalla myöntää,
että on pelkkä näyttelijä.
Ei se ole hävettävää.
Sitten jokainen viihdemedia -
hälyttää hänet hokemaan viva vallankumous.
Ei siksi, että sanoman levittäminen kiinnostaa.
He vain tietävät, ettei mikään myy niin hyvin kuin inho.
Sillä saa klikkauksia.
Ja te tampiot lankeatte siihen aina vain.
Ketään ei kiinnosta teidän ajatuksenne.
Ei todellakaan.
Te leikitte pukuleikkejä työksenne.
Horopaskaa, vain Amerikassa.
Olette kaikki syypäitä siihen.
Pysy omalla kaistallasi. Tee horopaskaa. Hyvä niin.
Sait hyvät arvostelut ja tähden.
Yhyy, saatana.
Olen horo vai?
Ilman muuta.
Rakastan sinua. -Älä manipuloi.
No niin.
No niin. Minulla on suunnitelma.
Tämä on ihanaa.
Voi luoja. Minä…
Haluan jatkaa koko yön.
Tässä se tulee.
Menen tästä -
vessaan,
koska on pissahätä. -Selvä.
Sopiiko? -Mene vain.
Pysytään positiivisina. Iloisia ajatuksia.
Pysy tässä. Älä liiku. Olet kaunis.
Pysy tässä. Jooko? -Joo.
Pysy paikallasi. -Selvä.
Hei.
Voi luoja…
Malcolm?
Niin?
Saanko kysyä jotain, johon vastaat niin,
ettei minulle tule paska olo?
Kysy.
Miksen minä saanut roolia?
Kirjoitit sen osan alun perin minulle.
Mikset pestannut minua?
Siitäkö tässä on ollut kyse?
Ei.
Paskat. -Ei ole.
Valehtelet. Kyllä on. -En valehtele.
Jossakin vaiheessa meidän piti tehdä tämä yhdessä.
En tiedä, milloin se muuttui.
En tiedä, milloin ja miten. Tiedän vain, että olin yleisössä.
Ajattelin, että vau.
"En aikonut antaa tuota kaikkea pois."
En halua puida syitä siihen, että pestasit Taylorin,
mutta olet kyllä hyvä taistelija.
Taistelit tehdäksesi elokuvan,
tehdäksesi sen omalla tavallasi. Mikset taistellut puolestani?
Olisin ollut hyvä.
Olisin todella.
Ehkä parempikin.
Siinä se siis tuli.
Mikä? -Se hemmetin totuus.
Sinä siis pilaat koko illan -
paljastaaksesi lopuksi, että olet vain kateellinen.
Enkä ole. -Olet.
En ole kateellinen. -Tietysti olet.
Tämänhetkinen tunteeni on syvempi.
Se ei ole kateutta.
Älä nyt viitsi.
On tosiasia, etten voi enää kertoa tarinaani.
En voi ilmaista sitä kaaosta, joka tapahtuu täällä,
koska sinä teit sen jo.
Sinä teit sen, ja Taylor teki sen.
Tiedän, ettei se ole yksin minun.
Tiedän sen.
Se tapahtui meille molemmille.
Erona on se, että sinä muutit sen ruman paskan -
joksikin kauniiksi.
Joksikin hyväksi.
Sellaiseksi, että…
Se kosketti ihmisiä.
Mutta olen jumittunut siihen.
Niin.
Toivon vain, että olisimme voineet tehdä sen yhdessä.
Ja ollakseni raa'an rehellinen…
Olisin ollut parempi.
Koska olen kokenut sen.
Olen elänyt sen.
En olisi parantanut pelkästään roolia, vaan myös elokuvaasi.
Luovuit näyttelemisestä.
Saatuani rahoituksen pyysin sinut koe-esiintymiseen.
Lupasit mutta vastahakoisesti. Olet lahjakas, mutta se ei riitä.
Se ei riitä. Sitä pitää haluta.
Usko pois, minä halusin. -Paskapuhetta.
Et yrittänyt, ja se on raaka totuus.
Sama vaisto, joka elää Imanissa, sinussa,
vaistomainen halu pilata omat asiansa,
se ei hävinnyt.
En yrittänyt, koska et halunnut minua. -Haluat siis uhriutua.
En muka halunnut sinua, niin et yrittänyt.
Olet täysin sietämätön.
Senkin feikki, tekopyhä, varas ja huijari!
Et halunnut minua, koska olisit joutunut jakamaan lavan.
Et olisi leffan ainut tekijä.
Jatkumo olisi ulottunut sinun ja neroutesi ulkopuolelle,
koska kysyttäessä olisin sanonut, että se tapahtui minulle.
Sitten kaikki olisivat kysyneet: "Kumpi heistä on se lahjakas?"
Siitä vain, jos haluat uskotella itsellesi tuollaista.
Kyse on omistajuudesta.
Illuusiosta, jonka mukaan -
elokuvanteko ei ole yhteistyön tulos.
Sinä teet sen, ja muut seuraavat ohjeita,
koska jos olisin mukana, jos se olisi siten autenttinen,
et voisi kulkea heiluttelemassa kulliasi.
Siksi et kiittänyt minua.
Siksi en saanut roolia. -Autenttisuus.
Niin. -Eikö se ole päivän sana?
Muuta en tänään kuullut. "Autenttinen elokuvantekijä."
"Autenttinen elokuva."
"Ääni välittyi autenttisesti."
Miksi sitä sanaa rakastetaan? -No?
He eivät tajua laadun taustaa.
Se on autenttisuus.
Niin, muuta annettavaa sinulla ei ole.
Muuta he eivät sano. -Ei muuta annettavaa.
Ainut, mitä elokuvasta tietämättömät -
tuntevat voivansa tarjota…
Ei mitään tarjottavaa sinulle.
He eivät osaa puhua leffasta, mutta jauhavat autenttisuudesta.
He eivät ymmärrä elokuvaa.
Citizen Kane tai Parhaat vuodet…
Kukaan ei piittaa niistä.
Autenttisuus. Voi paska. Sitä kyllä jankutetaan.
Autenttisuus ei merkkaa mitään, perspektiivi ei…
Sinulla ei ole sitä!
Todellisuuden jäljentäminen ei kiinnosta.
On kyse todellisuuden tulkinnasta.
Mitä tunnet todellisuudesta, miten sen koet,
miten paljastat siitä.
Perspektiivin, omasi.
Keskustelun jäljentäminen, kamera esiin ja nauhoitus,
siitä syntyy YouTube-video.
Tunnustus tai muistelma. -Selvä.
Se on nähty ja kuultu tuhat kertaa.
Sinun kokemuksesi, elämäsi, taistelusi. Niillä ei ole väliä.
Olet ollut addikti, tylsää. Yliannostus, ei kiinnosta.
Tunteet ja kaikki ne hetket -
pitää muuntaa koskettavaan elokuvamuotoon.
Tiedätkö mitä? Onnea vain.
Vihaan sinua! -Ja minä sinua!
Vihaan sinua enemmän! -Minä eniten!
Vittu, että vihaan sinua!
Vitun kusipää!
Vitun mielisairas.
Mitä sinä teet? Laita se veitsi pois. Marie?
Tiedätkö ne masennuslääkkeeni?
En syö niitä enää.
En voi hyvin. En todellakaan.
En ole ollut kuivilla.
Enkä aiokaan.
Olen paskaläjä.
Olen valehtelija.
Petin sinua.
Panin ystäviäsi.
Luoja, tuntuu, että olen hullu.
Olen varastanut äidiltäsi.
Tiedätkö, mikä on perseestä?
En piittaa siitä.
En välitä.
Koska ansaitsen sen.
Kerro missä ne pillerit ovat.
Kerro missä ne ovat.
Tätä on autenttisuus.
Hitto. Mikset tehnyt noin koe-esiintymisessä?
Olet raastavin, vaikein, itsepäisen sietämättömin nainen,
jonka olen ikinä tavannut.
Haluan katkaista kaulasi -
ja samalla suudella kaunista, typerää naamaasi.
Rakastan sinua, hitto.
Rakastan sinua.
Mennäänkö naimisiin? -Ei huvita.
Menemme kai naimisiin ja eroamme -
usean kerran, joten voimme aloittaa.
Ei.
Olen tosi kiihottunut. -Minä en.
Vitun psykopaatti!
Kaikki tämä hulluus liittyi sinuun, ja se kohtaus,
että muka olisit Tayloria parempi -
ja kylvit mieleeni epäilyksen,
että leffa voisi olla parempi.
Juuri niin sinä teet. -Enhän.
Se on paskaa. -Ei ole.
Nerokasta!
Tiedätkö, mikä on kiinnostavaa LA Timesin tytön -
kommentissa siitä kohtauksesta?
Mitä väliä?
Olen aina sanonut, että pidän siitä vähiten koko leffassa.
Ja eniten käsiksessä.
Puhutaanko tästä myöhemmin?
Minusta se on tärkeää. -Pyydän.
Miettiä jälkikäteen, miksi niin.
Eikö sinusta? -Ei.
En halua purkaa mysteeriäsi, olen vain utelias.
Halusta olla vaikka parempi taiteilija.
Olet uuvuttava.
Oletko yhtä uuvuttava 70-vuotiaana vai ihan uupunut?
Riippuu siitä, missä olet.
Asun LA Timesin valkoisen tytön kanssa,
koska hänet ainakin voitan riidassa.
Mietin, miksi näin sen kohtauksen niin eri tavalla.
En tiedä. Miten sinä sen näit? -Vähemmän raakana.
Eikö hän hyökkää Imanin kimppuun? Niin siinä luki.
Hyökkää. En vain ajatellut, että Imani olisi paidatta.
Mitä sitten? -Tissit näkyivät.
Entä sitten? -Mielestäni seksualisoit hänet.
Jos kuvaisin sinua nyt, seksualisoinko sinut,
vai oletko noin perjantai-iltana?
Tissini eivät näy.
Jos olisit ruokapaikassa, sinut heitettäisiin ulos.
Se oli sitä paitsi Taylorin idea. -Niin varmaan.
Se teki kaikesta graafisempaa.
Ja ajattelin…
Olisiko kohtaus ollut erilainen, jos olisit nainen?
Kyllä, mutta olisin kuvannut eri lailla koko leffan,
koska en olisi ollut minä vaan nainen.
Olisin kokenut kaiken toisin.
Elokuvaa ei arvioida älyllisesti -
perusteena 600 triljoonaa valintaa, joita ei tehty arvioimalla aineettomasti -
mutta hypoteettisesti tekijän identiteettiä.
Vaan tehtyjen valintojen perusteella.
En puolustele häntä enkä pidä suurena ajattelijana.
Hyvä. Hänhän on idiootti.
Kysyn vain… Olisiko elokuva ollut parempi,
jos olisit hitusen feminiininen?
Kuka siitä piittaa? -Minä.
Minä piittaan, koska se panee miettimään,
onko hänellä sinusta elokuvantekijänä -
sama ongelma kuin minulla kumppanina.
No…
Loppujen lopuksi kuitenkin se täti pitää minua mestariohjaajana.
Nytkö kritiikki onkin hyvä?
Katsot mestariteosta, tyttö.
Sinä vitsailet, minä en.
Ikävää, koska en jaksa kinata tästä.
Mitä enemmän mietin, hänellä ja minulla on sama pulma.
Eli? -Että olen kanssasi. En ole häipynyt.
En mieti, mitä muita leffoja menee.
Olen tukenasi, ja sinä vain…
Viet asiat lian pitkälle.
Älä viitsi.
Mehän riitelemme ehkä pahemmin kuin ikinä,
mutta et sano selvästi, ettei kyse ole sinusta -
vaan ihmisten yhdistelmästä.
Ryvet siinä. Kierrät puukkoa haavassa -
ja panet päähäni ajatuksia, joiden tiedämme jumittuvan sinne.
Mitä?
Kiki.
Olin vihainen. Mitä vittua? -St. Louisin läheltä.
Sydämen muotoinen amme? -Olin vihainen.
Olet pöhkö. Malcolm!
Olet oikeasti vitun ääliö. Olisit voittanut ilman tuota paskaa.
Olisit voittanut 20 prosentilla sanomastasi,
muttet voi sille mitään. Olet sellainen kuin olet.
Jos olisin ikinä nainut Marriotin yläkerroksessa -
sydämen muotoisessa ammeessa,
en pukahtaisi siitä sanaakaan.
En kertoisi siitä kavereilleni,
en käyttäisi sitä aseena riidassa.
Arvaa miksi. Se satuttaisi itseäni -
paljon enemmän kuin sinua.
Se on kurja juttu.
Koska meillä oli hyvää seksiä.
Vielä 15 minuuttia sitten -
se oli suhteessamme asia, jossa ei ollut valittamista.
Se oli ainoita paheitani, se ja tupakointi.
Mutta kappas, sinun oli vietävä se paska niin pitkälle…
Älä viitsi.
Ja pilattava kaikki ilo, mitä naiminen kanssasi antoi.
Se oli säälimätöntä. Tappelimme kuin…
Se ei tukenut väitettäsi. Se vain ällötti minua.
Aloin miettiä, miksi harrastin suojaamatonta seksiä -
tämän ilkeän, tahmakullisen raakimuksen kanssa,
vitun elukan, navettapihan elukan.
Se sinä olet. Vitun villisika.
Ruokapaikalle paskova villisika. Pystyyn nostettu sika.
Sinusta se on hauskaa.
Sinä dramatisoit. -Enhän.
Meillä oli sama vihollinen, LA Timesin täti, ja luulet -
kaikkea kivaksi. Kaikki hyvin?
Mietipä vielä, mulkero. Ei ole.
Hän on henkinen siskoni. Oikeasti.
Etsimme turvapaikkaa -
hyökkäävästä, nuijivasta persoonallisuudestasi.
Rajoitustesi takia kumppanina ja elokuvantekijänä -
me kumpikin käperrymme suojaamaan itseämme.
Yhteistä ei ehkä ole paljon, mutta sisko ja minä olemme ketunkolossa.
Olet viimeinen, jolla on varaa puhua.
Olet pannut ja deittaillut hurjimpia -
ja oudoimpia olentoja, joita maa päällään kantaa.
Yksi, sinulla ei ole mitään standardeja, mikä on varoitusmerkki.
Kaksi, tapailet ketä vain, myös varoitusmerkki.
Kolme, ei hienotunteisuutta.
Jokainen tietää, että olet varoitusmerkki,
ja puhuu sinusta sellaisena.
No, tässä se ero.
En heiluttele pallejani kertoen, missä kaikkialla ne ovat olleet.
En halua tietää -
kaikkia liikkeitä ja vaiheita -
ja paikkoja, jotka toivat sinut ovelleni. Olet tässä.
Rakastin sinua ehdoitta. Miksi?
Koska arvostan salaperäisyyttä.
Tuntematonta. Juuri se tukee suhteen jännitettä -
ja saa panemaan parastaan.
Entä jos -tekijä.
Entä jos joku rakasti häntä paremmin?
Joku älykkäämpi, mukavampi.
Herätti joka päivä aamiaisella ja suihinotolla.
Entä jos en ole hänen paras tyttöystävänsä?
Entä jos hän haaveilee jostain toisesta?
Paremmista keskusteluista, lantiosta ja hyvästä perseestä -
tällaisen laiheliinin sijaan?
Tiedän jonkin verran sinun tyypistäsi.
En niin paljon, että halvaantuisin epävarmuuden takia.
Niin että joka aamu noustessani -
ja puhuessani sinulle käytän sitä nättiä mekkoa,
pidän sinua kädestä -
ja yritän olla paras tyttö, joka sinulla on ikinä ollut.
Kun sitten kerrot, että vastassa on Kiki -
St. Louisista… -Taas se alkaa.
…sydämen muotoisessa ammeessa, piittaan paljon vähemmän.
Pakko ottaa esiin kaikki jutut.
En tiedä, minne menet, mutta tämä ei ollut tässä.
Ei lähelläkään.
Samalla tajuan myös, ettet ole mustasukkainen,
koska et arvosta sitä salaperäisyyttä.
Et arvosta sitä siksi,
että et koskaan mieti, oletko paras panoni -
tai lahjakkain ihminen, jonka olen tuntenut,
tai ystävällisin tai nokkelin,
koska sinulle on käsittämätöntä,
että joku maailmassa olisi kiinnostavampi kuin sinä.
Uteliaisuutesi puute on vain osa narsismia,
suuruudenhulluutta, itsekeskeistä näkökulmaasi maailmaan.
Et ikinä epäile itseäsi,
joten et pysähdy miettimään, miten voisit olla parempi kumppani.
Olet hyvä. Olet valmis.
Edessäni oleva mies on jo nyt parhaimmillaan.
Kun kiljut kylpiessäni -
ja uhkaat napsaista minut kuin risun,
olet paras ja huonoin versio siitä, mitä olet tässä suhteessa.
Siksi sinun onnistuu unohtaa kiittää minua puheessa.
Koska et pelkää, että tulen kotiin ja sanon:
"Tiedätkö mitä? Menetit minut juuri. Paskat tästä. Minä häivyn."
Mutta jos jyräät jokaisen läheisesi joka ikinen päivä,
päädyt elämään keksityssä todellisuudessa.
Katso minua.
Olen viimeinen tässä.
Olen viimeinen, joka sanoo: "Kuule, paranna tapasi.
Jos et minun takiani, niin työsi."
Jos tämä on elokuva, pidät minusta kiinni henkesi edestä.
Sitähän olemme olleet toisillemme.
Olet ollut sitä minulle ja minä sinulle ensitapaamisesta asti.
Kun vedin överit siellä torilla, kun veit minut vieroitukseen.
Siitä asti, kun luin käsiksesi -
minusta, meistä, suhteestamme.
Kuinka kama vei minulta kyvyn rakastaa sinua -
ja sinulta kyvyn rakastaa minua.
Halusin tänään vain sanan "kiitos". En muuta.
Siinä kaikki.
"Kiitos, Marie. Kiitos rakkaudestasi.
Kiitos, että muutit elämäni ja että pääsit jaloillesi.
Kiitos, että katselit sata versiota elokuvasta ja luit sata käsistä.
Kiitos huomioistasi, kokemuksestasi, kärsivällisyydestäsi -
ja hiton autenttisuudesta, jota toit tähän elokuvaan. Kiitos.
Kiitos, että olit narkkari. Kiitos, että olet kuivilla.
Kiitos pikkujutuista, kuten vessapaperista ja maidosta,
ja juttujen organisoinnista muuttajien kanssa. Kiitos.
Kiitos, että hoidat hommat.
Kiitos, että keität kahvia.
Kiitos, että saat hymyilemään.
Kiitos hyvästä seksistä ja kuhertelusta.
Kiitos, että peset pyykit ja haet pukuni tänään -
ja laitat kiittämättömälle juustomakaronia,
vaikka unohdin kiittää sinua.
Kiitos tekemistäsi virheistä,
hurmasta ja elämästä, jotka tuot.
Kiitos, että rakastat minua.
Kiitos, että pääset tästä yli ja jatkat eteenpäin, että olet sinä.
Kiitos kaikesta siitä, mistä unohdan kiittää sinua,
ja kiitos, että näytät tänään hiton seksikkäältä tuossa puvussa.
Teet minut upeaksi.
Teet minusta paremman ihmisen.
Kiitos, että ymmärrät,
etten osaa aina ilmaista tunteitani -
ja ne ilmenevät työssä enemmän kuin tosielämässä.
Kiitos, että…
Tiedän, ettei se tunnu aina hyvältä, joten toivon sinun kestävän.
Kiitos.
Olen joskus emotionaalisesti laimea,
mutta kiitos, ettet kanna siitä kaunaa.
Kiitos,
että oletat parasta.
Rakastan sinua, Marie. Tulen aina rakastamaan, oma Marieni.
Kiitos.
Sydämeni pohjasta, kiitos."
Rakastan sinua, Marie.
Olen pahoillani.
Kiitos.
Eipä kestä.
Marie?
Marie!
Tekstitys: Mirja Muurinen