Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Lijepo izgledaš, dušo.
Što?
Rekao sam da lijepo izgledaš večeras.
Ne čujem te!
Rekao sam da lijepo izgledaš večeras, dušo!
Hvala ti.
Dušo!
Malo sam opijen. Zato što je život dobar.
-Jer smo uspjeli! -Što smo uspjeli?
Napisao sam, režirao i predstavio film
koji se večeras jako svidio publici.
Jesi li vidjela to, tu publiku?
Jesi li ih vidjela?
Čovječe, nokautirao sam ih.
Zadnjih osam minuta su jecali,
a kad je krenula odjavna špica, grunulo je poput bombe.
Kao da je bomba eksplodirala.
Dobar osjećaj.
Ne mogu vjerovati da je stvarno, dušo. Ne mogu vjerovati.
Razgovarao sam s kritičarima. S njih šest ili sedam.
Nahvalili su me.
Razumiješ me?
Svidio se bijelcu iz Varietyja. I onom iz IndieWirea.
Bjelkinja iz LA Timesa ga obožava.
Govorila je da sam novi Spike Lee,
sljedeći Barry Jenkins, novi John Singleton.
Pogledao sam je. „A William Wyler?“
Tri sekunde se pitala: „Zar je William Wyler crnac?“
Zatim je shvatila: „Sranje. To je rasistički.“
Pocrvenjela je. Umro sam od smijeha.
Marie, bilo je smiješno.
Mrmljala je riječi, govorila gluposti kao:
„Film je bio tako emotivan.“
„Malcolme, nisam mogla razmišljati. O, Bože, Malcolme.“
Samo, „Malcolm.“
Bio je to bjelački trenutak.
Doduše, bilo je zanimljivo
gledati kako me, jer sam crni redatelj
i zato što je u glavnoj ulozi crnkinja,
nastoji smjestiti u politički okvir,
a to je zapravo film o djevojci koja se odvikava od droge.
Ima li određene prepreke jer je crnkinja?
Mislim, naravno.
Je li tako? To je stvarnost, ali film nije o rasama.
Ne. Film je o sramoti, krivnji i kako je to sranje neizbježno.
Živcira me što se toliko novinara
razmeće svojim fakultetskim obrazovanjem.
Malcolme, ti si fakultetski obrazovan.
Da, ali ne primjenjujem to. Nisam elitist u svom poslu.
Ne radim film za te tri osobe iz razreda koje poštujem.
Ja sam filmaš.
Je li tako?
Jesam li ja filmaš, dušo? Jesam.
Bit ću dio širih rasprava o filmskom stvaralaštvu
bez nekog bjelačkog pisca
koji forsira priču o rasi jer mu tako odgovara.
Znaš, već mogu vidjeti recenzije.
Išle bi ovako. Ovako oni pišu.
„Ovaj film je akutna studija strahota…“
Vole koristiti takve riječi.
„…strahota sustavnog rasizma u ovoj industriji mentalnog zdravlja.“
Umjesto da je to komercijalni film
o narkomanki koja se nastoji pribrati.
Ti prokleti ljudi su tako sitničavi.
Jesu. I shvaćamo.
Pametni ste. Shvaćamo. Svjesni ste. Shvaćamo.
Dozvolite nama umjetnicima da se poigramo tim sranjem.
Da se poigramo umjetnošću.
Upravo snimaš film o Davisinu životu.
Da, ali to je drugačije.
Odabrao sam raditi film koji je u osnovi politički,
ali nije sve politika zato jer sam crnac.
Mislim da se Angela Davis ne bi složila.
Misliš?
Ali zaista, ako odlučim raditi LEGO film,
neće to biti zato što želim priču
o tome kako je američko carstvo izgrađeno od kockica robovskog rada.
Možda samo želim LEGO film.
-Ne želiš raditi LEGO film. -To je istina.
Ali taj LEGO film je bio sjajan. Vruća roba!
U životu nisi dobio dobru kritiku.
Dovraga, to je… U pravu si.
Prigovaraš o kritikama koje još nisu ni napisane.
Opet si u pravu.
Pa, prestani. Zvučiš kao idiot.
Da.
Ali kvragu, znaš o čemu govorim.
Da, ali govori to neki drugi dan.
Da.
Žališ se na bjelkinju iz LA Timesa
jer ti je jednom dala lošu kritiku.
Ta kritika nije bila samo loša.
Bila je glupa. To nije isto.
Pobijedio si. Dobro?
Uspoređuje te s Leejem i Jenkinsom.
Ali tako je prosječna novinarka.
Dobro, nisi novi Lee ni Jenkins.
-Ona ne zna tko je William Wyler. -Kao ni ja.
Je li spremno, dušo? Stižu makaroni sa sirom.
-Ne znaš tko je William Wyler? -Ne.
Radio je Najbolje godine naših života.
Sjajan film. Ben-Hur?
Jedan od najraznolikijih filmaša. Orkanski visovi.
Pazi.
Praznik u Rimu.
Sve klasici.
Drukčije je. Ti ne radiš na filmu.
U pravu si, ne radim.
-Jesi li se zabavila večeras? -Bilo je lijepo.
„Lijepo.“
Večeras dok sam razgovarao s tim dragim, nasmiješenim bogatašima
koji me pred mjesec dana ne bi ni pogledali,
samo sam gledao tebe.
I mislio sam:
„Bože, najljepša si osoba na Zemlji.“
I najviše seksi.
Nitko nije više seksi. Čak je i Anthony to rekao.
Ne na loš način.
Na dobar način.
Kad sam te vidio…
sa sokom od brusnice…
kako se smiješ, razgovaraš…
pomislio sam: „Bože, otkud mi toliko sreće?“
-Nisam mogao dočekati da dođemo kući. -Baš lijepo.
Držati i ljubiti tvoju slatku stražnjicu.
Reći ti da te volim.
Volim te, Marie.
Želiš li slani ili neslani maslac?
Želim tebe.
Što je to bilo?
-Što? -Lažni osmijeh.
-Ne, nije. -Kunem se, bio je.
Ne, to je ništa.
Poznajem te. Znam kad je ništa nešto.
Možda me ne znaš.
Ne, poznajem te.
-Nisam jela cijelu večer. -Nije u tome stvar.
Već je jedan. Idemo jesti pa spavati?
Molim te, Marie. Ne želim se svađati.
Ni ja. Zato ti spremam makarone sa sirom.
Znači, ljuta si.
Nisam.
-Je li zbog onog što je Anthony rekao? -Ne.
-Šala da si manekenka? -Ne.
Ne uzimaj to k srcu. On je star, iz drugog doba.
Nisam uzela k srcu.
-Obećavaš? -Obećavam.
-Je li zbog Taylor? -Ne.
-Jesi li sigurna? -Da.
-Znam da si čudna kad je Taylor prisutna. -Nisam.
-Postaneš krotka. -„Krotka“? Zbilja?
-Ne razgovaraš puno. -To je drugačije od krotkosti.
-Samo mislim… -Što?
Da sam sramežljiva ili niska. A ona je engleska kraljica.
Nisam to mislio. Mislio sam…
Što?
Ona je filmska zvijezda.
-Ona će postati filmska zvijezda. -Nemoj je ureći, Malcolme.
Nemam što reći Taylor, pa ne razgovaramo.
-Nema to veze s krotkošću. -Ali ona to primjećuje.
Zaista?
-Zaista. -Otkud to znaš?
-Jednostavno znam. -Zaista?
Vidi kakva si s drugim ljudima. Razgovaraš. Zabavna si.
Što da kažem? Dopadljiva sam.
Tako je. Zato je ona nesigurna.
Zbog čega? Zbog ljudi koji imaju karakter?
Ne. Zbog toga što nisi svoja i ona to primjećuje.
Preživjet će.
Zašto si ljuta?
Marie, ljuta si.
Marie, zbog čega si ljuta?
Marie!
Marie?
Marie!
Marie.
Razgovaraj sa mnom.
To nije pametno. Razgovarat ćemo sutra.
-Ljuta si na mene. -Nije bitno.
Ne mogu spavati ako si ljuta.
Malcolme, vjeruj mi,
večeras nećemo imati produktivan razgovor.
-Kako znaš? -Jer te poznajem.
-Što to znači? -I volim te.
Što to znači?
To znači da si nesposoban smiriti situaciju
ako nije vezana uz posao. A i tad su šanse pola-pola.
Zašto uvijek kad se dogodi nešto dobro,
ti nađeš nešto, bilo što,
neku sitnicu da prigovaraš, da pogoršaš stvari,
da zajamčiš da nemamo razloga za proslavu?
-Zaista želiš o tome? -Da.
-Dobro. -U redu. Što je bilo?
-Tvoj govor, Malcolme. -Ma, daj.
Poludjela si.
Kad sam rekao da tražiš sitnice, zaista sam to mislio.
Zaboravio si mi zahvaliti. To nije sitnica. To je bitno.
Već sam ti zahvalio milijun puta.
Znaš da sam zahvalan i cijenim te.
Znaš da sam pogriješio, zašto od toga raditi dramu?
-Jer i jest drama. -Što?
To je srž naše veze.
-Šališ se. -Mrtva sam ozbiljna.
-Psihotična si. -Pretjeruješ.
Ne. Psihotično je misliti
da to što ti nisam zahvalio znači išta drugo
osim da sam zaboravan.
Večeras si zahvalio 112 osoba.
Majci, električaru, agentima, učitelju,
podvorniku u kinu u koje si išao s 12 godina.
-Nisam. -Znaš što želim reći.
Ne moraš biti sarkastična, sitničava i neugodna.
Oprosti. Nisam ti zahvalio.
Zaista mi je žao
i zato sam se ispričao tisuću puta tijekom filma.
Toliko sam žalio da nisam pratio film.
Šteta. Gledao si ga samo 7000 puta.
Kad sam rekao: „Oprosti“, ti si rekla da je u redu.
Stisnula mi ruku i rekla da je u redu.
Rekla si: „Volim te. Ne brini. U redu je.“
Pa, Malcolme, predomislila sam se.
Kako se možeš predomisliti?
Vrlo jednostavno.
Tebi se to ne čini ludim?
-Ne. -Ne?
-Ne. -Zašto?
Kad sam bila u kinu, nije bilo bitno.
Nije bilo važno. Bilo je u redu.
Sve do zabave, kad je svaka osoba,
od tvoje majke do Taylor došla do mene i rekla:
„Sigurno si sad malo uzrujana
jer ti je zaboravio zahvaliti, ali znaš da on ovisi o tebi.“
Taylor je to rekla?
Da. Rekla je da ne obraćam pažnju.
Što to znači?
Dobro da pitaš. To sam i ja pomislila.
-Nisam te varao. -Nisam te pitala.
-Samo… -Nisam pitala.
-Samo ti kažem da… -Nisam te pitala.
Nije stvar u tome što si mi zaboravio zahvaliti.
Već kako me vidiš.
I kako doživljavaš moj doprinos, ne samo ovoj vezi,
već i tvojem poslu.
Posebno u filmu o mojem životu.
Znaš što, Marie…
ti si zaista… nestabilna.
Ne šalim se!
Zaista brinem za tvoje mentalno zdravlje!
Postoje određene sličnosti.
Ali Imani se ne temelji na tebi.
U zabludi si.
U kojem je svemiru lik Imani temeljen na tebi?
Zaista?
Vičeš i ponižavaš me preko cijele kuće
jer si previše zauzet jedući makarone?
-Što? -„Što?“
-Nisam. -Ne laži.
-Upravo si uzeo repete. -Ne, nisam.
Znaš li kako uznemiruje
to što se možeš tako posvetiti
maltretiranju dok jedeš makarone?
-Maltretiranju? -Koje sam ja spremila.
-Maltretiranju? -Verbalnom.
Hvala na pojašnjenju. Bitno je.
Verbalno maltretiranje? Ma, daj.
Ako ćeš me tretirati kao luđakinju
i zvati me ludom,
ne bi to trebao činiti dok bezbrižno jedeš makarone.
Kako ti to ide?
Kako to zvuči u tvojoj glavi?
„Kakva kuja! Slasnih li makarona sa sirom.“
„Kakva kuja. Pitam se ima li još.“
„Da bar mogu režirati reklame za Kraft makarone.“
Reci što god želiš.
Ljuti se jer ti nisam zahvalio, jer se Anthony našalio,
jer je Taylor rekla što god da je rekla…
-Bilo je zlobno. -Ona je glumica.
Cijelu sam večer gledala kako se smijete i fotkate.
-Ona igra glavnu ulogu! -Znam. Nije me briga.
Moram joj ugoditi.
-Ne na moj račun. -Zapravo, da.
Što god ti mislila, to mi je posao.
-Njoj ne bi zaboravio zahvaliti. -Isuse!
-Ne bi. -Jer je psihotična.
Ona bi poludjela
i provela bi noć tjerajući te da platiš za to tako da se ne ponovi.
Govoriš da ti nisi dovoljno luda.
Ne. Govorim da provodiš život
udovoljavajući svačijim osjećajima i hirovima osim mojim.
Agenti, producenti, članovi ekipe, glumci,
izmišljeni likovi dobivaju više poštovanja
i suosjećanja od tebe nego ja.
To je ono što je čudno u cijeloj ovoj situaciji,
jer razumijem.
Taylor je divna u filmu.
Ali kad u govoru spominješ
njezinu sposobnost da udahne život Imani,
a da ne spomeneš
to da ona ne bi postojala bez mojeg života,
to je pomalo čudno.
Imani se ne temelji na tebi.
Ona je 20-godišnja narkomanka na odvikavanju.
To je slučajnost.
Tvoje odvikavanje bilo je dio inspiracije.
-S 20 godina? -Da.
Dala si mi pravi uvid u to.
U iskustvo. No ona se ne temelji na tebi.
Ona je spoj puno različitih stvari.
Koga?
Ljudi!
Kakvih ljudi?
Puno različitih ljudi.
-Recimo moj rođak. Rick. -U redu.
-Puno različitih ljudi i stvari. -Tvoj rođak.
Znaš li što, Malcolme?
Mislim da jednom kad znaš da je netko uz tebe i da te voli,
više uopće ne misliš na njega.
To nije istina.
Dok gotovo ne izgubiš nekoga, ne obraćaš pažnju.
-Je li u tome stvar? -Što?
Prijetiš mi?
Ako se ne ispričam, izgubit ću te?
Ne tražim ispriku.
-Što želiš? Zaslugu za scenarij? -Ne budi okrutan.
Ozbiljan sam. Satima razgovaramo o poslu.
Zar ti to toliko smeta da želiš naknadu?
Imao sam skicu scenarija još prije tebe.
Nije riječ o zasluzi. Ne želim to.
Što je onda, Marie? Što želiš?
Film je divan.
Ponosim se tobom.
Dugo je trajalo i bilo je teško, ali imam pitanje.
Misliš li da bi film bio tako dobar da nas dvoje nismo zajedno?
Ne.
Samo sam to htjela čuti.
Sjajno.
Više se ne svađamo?
To ovisi.
O čemu?
O tome hoćeš li se ostatak večeri moći
uzdržati od uvreda.
Nisam ja baš tako loš.
Vraga nisi.
Smijem te poljubiti?
Ne.
Jesi li sigurna?
Jako te želim poljubiti.
Nije me briga.
Ne uzimaj me olako.
Ne uzimam.
Ali jesi.
Oprosti.
Sad me poljubi.
Da.
Ja sam ona koja će te upozoriti da si idiot kad se tako ponašaš.
Znam.
A sad kad si snimio film koji svi vole…
svijet će ti ljubiti noge.
Misliš to?
Da.
Cijelu sam večer to slušala. „Tako je osjećajan.“
„Usklađen je s emocijama. Romantičan je.“
„Sigurno je drag.“
-Što si rekla? -Rekla sam: „Pa, da.“
„Kad nije prokleti emocionalni terorist.“
Da.
-Da. -Ne.
Misliš da si jaka, mršavice?
Jaka sam.
Pojest ću te za doručak. Dječja igra.
Znaš, život će postati lakši, ali i teži.
Kako to misliš?
Ne vjeruj u pretjerivanje.
I ne odbacuj ljude koji te prizemljuju.
-Da. -Da.
Počet ćeš raditi umjetne filmove o umjetnim ljudima s umjetnim emocijama.
Zatim ćeš večerati s bjelkinjom iz LA Timesa.
-Da. -Ne! Ne s bjelkinjom.
Pričat ćeš o jednom kadru i… o onom drugom,
i kako kamera…
Znaš li da ovo radiš?
Doslovce.
Zatim ćeš biti na promociji svojeg novog LEGO filma.
Govoriti o tome kako je to alegorija za neuspjehe rekonstrukcije.
„Radni naslov je bio…
Četrdeset LEGO figura i mazga, ali…“
„Studio se malo…“
Malcolme, smiješ se, ali vidim to. Ozbiljna sam, vidim to sranje.
Tvoji novi prijatelji s Twittera citirat će te,
pljeskati ti,
govoriti: „Ovako izgleda promjena.“
-„Da, kralju!“ -Nemilosrdno.
No ostatak će Amerike reći:
„Što nam taj crnac prodaje s tim LEGO filmom?“
„Ja to neću gledati.“
Doći će do bojkota i prosvjeda
jer miješaš politiku i LEGO,
ali srećom, imat ćeš novu djevojku, bjelkinju iz LA Timesa.
Ona će dojuriti sa svojim bjelačkim odredom
i kućanicama,
i užarit će društvene mreže.
„Ovo je doslovno cenzura!“
„Tko je ovdje odgovoran?“
„Imamo moralnu obvezu pogledati taj film
koji je napisao i režirao pravi crn… želim reći, obojena osoba.“
„Ući ćemo u povijest, dobro?“
„Ostvarit ćemo ogroman uspjeh.“
I nećeš se ni snaći,
a već ćeš tvornici igračaka zaraditi milijardu dolara.
-Da! -Da!
„Čestitam, Malcolme Elliote! Uspjeli ste!“
„Evo, nekoliko milijuna dolara i košara s voćem.“
„Jeste li ikad razmišljali o tome
da napravite LEGO film o Angeli Davis?“
Tvoj bjelački glas je lud.
-Smiješ se, ali… -Da, bilo je divno.
Mogao bi promijeniti svijet.
Nisi trebala prestati glumiti, srce.
Zašto, Malcolme?
Uvijek sam vjerovala da ako pronađeš lik
koji ti dozvoljava da budeš ti, bit ćeš sjajan.
Pa, Malcolme…
nitko ne može pisati o meni osim tebe.
Kad sam ti zadnji put rekao da te volim?
Žao mi je
Držao te…
U svojim rukama
Kad si me trebala?
Shvati da i ti trebaš ljubav
Provest ću život vodeći ljubav s tobom
Zaboravio sam ti biti ljubavnik
Žao mi je
Marie!
Marie.
Marie!
Marie, dosta igranja.
Marie!
Sranje.
Marie!
Prestani se igrati.
Marie!
Sranje.
Marie.
Marie!
O, Bože!
-Gdje si bila? -Piškiti.
-Gdje? -Vani.
Zašto nisi koristila kupaonicu?
Jer nisam odrasla s dvorištem.
-Nije mi to još dosadilo. -Isuse!
Znaš li da nikad nisam izlazila s nekim tako zahtjevnim.
A istovremeno si i najmanje ljubomoran od svih s kojima sam izlazila.
Mogla bih doslovno držati za ruku nekog usputnog tipa,
a ti to ne bi povezao sa seksom.
Došao bi do mene i rekao: „Hej, srce. Što radiš? “
„Pomozi mi. Ne sjećam se ničijeg imena. Idemo.“
-S kim se držiš za ruke? -To je to. Nije bitno.
Ovo ima veze s večeras?
Pomalo.
„Pomalo“?
Vani sam pušila, a ti si se ovdje
ispričavao na koji god emocionalno tupi način si mislio da treba.
Kao da bih se zbog pjesme o drugoj od prije 50 godina
trebala osjećati bolje u našoj vezi.
Neki bi rekli da je nedostatak ljubomore dobar.
-Ne kad graniči s ravnodušnosti. -O čemu pričaš?
Malcolme, možeš me ohrabrivati da vodim vlastiti život,
ali to je… To je sranje.
Ne želiš da imam život odvojen od tvojeg,
jer si previše zahtjevan.
Nije li svađa gotova?
-Ne budi osjetljiv. Ovo nije svađa. -Da, baš.
Nije. Ovo je samo opažanje.
-Nemoj o tome. -Zašto?
-Vjeruj, bolje ne. -Zašto?
Ne razmišljaš jasno.
-Mislim da jasno razmišljam. -Vjeruj, ne razmišljaš.
-Imam mazohističku crtu. -Ali nisi glupa.
-Bože. Hvala. -Ne budi razmažena.
Ne povlađuj mi i govori da sam se nečeg odrekla
kad znaš da imaš vremena samo za posao
i da ti je jedini važan.
Odustala si od glumačke karijere da postaneš emocionalna podrška.
-Odjebi, Malcolme! -Sad shvaćam.
-Odjebi! -Nisi je htjela jer se bojiš.
Nikad nisi.
-Bojiš se neuspjeha. -Ružan si iznutra.
Odjebi!
Marie, kad sam te upoznao, bila si na tabletama.
Imala si 20 godina.
Zadrijemala bi usred razgovora,
onesvijestila se ili slomila.
Ne glumi da si u pet godina
postala tako prosvijećena da sam… zaboravio na staru tebe.
Jasno da želim da imaš život.
U protivnom, ovisit ćeš o meni.
A kad ti zaboravim zahvaliti na premijeri,
dođeš kući, započneš svađu, uzmeš tablete i piješ do jutra
i nastojiš prerezati žile škaricama za nokte.
Želim da izađeš iz sobe.
Začepi, Marie. Znaš, razumijem. Zaista.
Boli te i imaš razočaranja i snove
kao i svi ostali na Zemlji.
Ljuta si jer nisi dobila željene uloge.
Sramiš se jer si glumila „mršavu djevojku“
i „zabrinutu sestru broj dva“.
Znaš što? Nitko od nas nije ponosan na svoje početke.
Kad sam počeo, radio sam romantične komedije za kabelske televizije
i pisao neplaćene scenarije za filmove!
Ali radiš i dalje!
Trudiš se i dalje! Radiš sve marljivije,
jer i bez talenta, a ti ga imaš,
možeš daleko dospjeti ako nemaš veliki ego.
Ne moraš biti ponosna na sve što radiš!
Ali moraš raditi marljivije od 99 % ljudi.
Znaš li što je sranje? Koji je jebeni izgovor?
Praviš se da te moj posao toliko guši
da ne možeš disati, da nemaš prostora.
Pogledaj oko sebe.
Pogledaj ovu kuću gdje su nas smjestili producenti.
Odaberi sobu, primi se posla
i prestani optuživati mene za svoju nesposobnost da se pribereš!
Prijavio sam te na odvikavanje.
Išao sam na terapije. Bio sam uz tebe.
Podržavao sam te na svakom koraku.
Kad si bila u depresiji,
kad si bila na toliko lijekova da se nisi mogla ševiti,
bio sam uz tebe.
Kad si pokleknula, bio sam uz tebe.
Kad smo živjeli na 38. ulici, a ti si otišla na sastanak.
Otišla si na sastanak i nisi se vratila
jer si se ševila s nekim drugim.
Pogodi tko je bio uz tebe?
Ovaj crnjo ovdje.
I zato, ne počinji s tim.
Ne počinji s tim jer nećeš pobijediti, Marie.
Vjeruj mi.
Dobro, prestanimo s glupostima, Malcolme.
Kad su večeras već svi iskreni, mogao bi i ti biti.
O pravom razlogu zašto si bio uz mene.
Bila sam dobar materijal.
Zato si ostao uz mene.
Jer sam bila priča.
Bio je to svijet emocija koje nisi navikao gledati izbliza.
Budući da sam imala 20 godina i nitko me nije volio kao ti,
bar sam to mislila, nisam znala što ti predstavljam.
Prokleti film. Tragediju.
Onaj koji možeš gledati dok si god uz mene.
A večeras, u publici, gledala sam cijelu priču.
Zato se ne pretvaraj da je to bio čin nesebičnosti.
To je doslovno osnova tvoje umjetnosti i razlog
zašto te ti ljudi zovu genijalnim, hrabrim i odvažnim.
„Recite nam, Malcolme.“
„Kako ste uspjeli udahnuti život liku Imani?“
„Kako ste uspjeli izraziti glas mlade žene
tako vjerno?“
„Jennifer, dobro pitanje.“
„Moglo bi se reći da sam ga ukrao.“
„Pokrao.“
„Ne doslovno, već u duhovnom smislu.“
Ti si varalica.
Nisi mi zahvalio jer si već sve to znao.
Ne znaš ništa novoga reći.
Možeš samo oponašati.
Budi papagaj, prokleti kakadu.
Bože sačuvaj da ostaneš sam
i da moraš smisliti još jednu ideju.
O čemu ćeš pisati, Malcolme?
O sebi?
Ma, molim te.
Nemaš petlje za to.
Nemaš dovoljno poštovanja, samoopažanja da se pogledaš
i vidiš svoje mane i nedostatke
i činjenicu da možda nisi novi Lee ili Jenkins,
jer oni su znali reći nešto novo.
Nešto iskreno iz vlastitog iskustva.
Kažeš da je film o sramoti i krivnji. Točno?
Tvoje riječi, ne moje.
U redu. Imam pitanje za tebe, Malcolme.
Čijoj sramoti?
Čijoj krivnji?
Što ti znaš o sramoti i krivnji?
Imaš roditelje, nemaš loših navika, osim što si kreten
i išao si na faks.
Majka ti je terapeut. Otac profesor.
Sestra ti radi u D. C.-ju.
Ali ovdje, na ovim ulicama, ti prokleti nasmijani bogataši
misle da ti znaš što znači biti odbačen.
Misle da si ti to proživio. Ma, hajde.
Imaš više povlastica od bjelkinje koja radi za LA Times
i misli da nam čini uslugu slaveći tvoju prosječnost.
Sad si okrutna.
Pokušaj prerezati žile škaricama za nokte.
Nećeš htjeti preživjeti jer je sramotno.
Ne brini.
Nisam toliko niska da ti predbacujem jer sam ljuta.
-Nisam tako mislio. -Prekasno.
Sramotno je i okrutno
i žalim što sam ti toliko toga priznala.
Zadržavam te…
Sranje!
Kako te ja zadržavam od života?
Kako glupo.
Prokleto sranje.
Znam što je ovo. Ovo je sranje.
Jebeni Malibu.
Kako misliš, „prosječan“?
Samo si htjela biti zlobna?
Zato si to rekla?
Od svega što sam rekla,
„prosječan“ te posebno pogodio?
Želim znati misliš li to zaista.
Pogodi.
-Odgovori na pitanje. -Koje je točno pitanje?
Zar ti se film ne sviđa?
Nisam to rekla.
-Ne sviđam ti se ja ili film. -Nisam to rekla.
Upravo to si sad rekla.
Zvučiš pomalo nerazumno.
Ja sam nerazuman?
Najbolju noć u mojem životu
ti pretvaraš u najgoru, a ja sam nerazuman.
Pogledaj se.
Toliki si solipsist da vidiš sebe u svemu.
Čak i onome što nema veze s tobom.
Primjećuješ kako Imani hoda.
Kažeš mi: „Pitam se gdje si vidio takav hod.“
Ja ne odgovaram. Nasmiješim se.
Ne svađam se jer te ne želim povrijediti,
ali ti to pamtiš, Marie.
Dok ja nešto radim, stvaram,
ti sa strane nastojiš opravdati svoje postojanje.
„Znam tu rečenicu.“ „Ja sam to rekla.“ „Ja sam to učinila.“ „Vidio si kod mene.“
Čak i tvoja kritika dolazi sa zadužnicom, Marie.
Želiš igrati prljavo?
Hajdemo onda.
Želiš me povrijediti.
Vjeruj da te mogu povrijediti deset puta jače.
Ti si laka kategorija, boss na prvoj razini.
Mogu te slomiti kao grančicu.
Imani je temeljena na tebi koliko i na meni.
Njezine riječi sestri
sam ja izgovorio liječniku kad mi je otac bio na intenzivnoj njezi.
Primijetila si kako Imani hoda.
Dobar je to hod.
To je hod moje bivše djevojke Jess.
Kao i scena s biciklom na kiši.
To nije naše putovanje u Barcelonu.
To smo Jess i ja na unajmljenim biciklima u Brooklynu.
Kako veže cipele s dvije petlje…
To je Jayla.
Nisi bila prva.
Šala kako ne pruža drkice.
To je stara fora koju je svaki crnac već čuo.
Šala o tome kako brzo svršava.
To je Kiki.
Kiki.
Ona je plesačica.
Zvat ćemo je plesačicom.
Koju sam upoznao kod St. Louisa.
Ševili smo se u apartmanu hotela Marriott.
Jednom na krevetu, jednom pod tušem.
Možda i u ormaru.
Imam njezinu fotografiju.
Sjedi gola u kadi u obliku srca.
Nalazi se u fotoalbumu u ormaru u našoj kući.
No ti si ovisnica, zar ne?
Zato si tako jedinstvena?
Zato je tvoj doprinos značajniji, je li tako?
Ma nemoj mi reći.
Nisi prva djevojka koju sam znao, ševio ili izlazio s njom.
Prvi scenarij sam napisao u jednosobnom stanu s Leah,
za koju sam mislio da voli duga tuširanja
dok je nisam našao onesviještenu s iglom u ruci.
Prije dvije godine pisala mi je njezina sestra
da je popila bočicu Tylenola i preminula
pa traži njezine fotke
jer slaže kolaž u njezino ime.
Njoj sam trebao zahvaliti večeras.
Zaslužuje to.
Isto je i s Tashom.
Prva koju sam zaista volio.
Prva koja mi je slomila srce.
Nije me varala. To joj ide u prilog.
Otkrila je Isusa, udala se, razvela.
Stalno mi šalje fotke svoje kćeri
i govori da je htjela dijete sa mnom.
Šaljem joj srca jer, iskreno, ne znam kako odgovoriti na to.
Jesi li završio?
Ni približno.
Zašto, želiš li da stanem?
Ne, Malcolme. Samo nastavi.
Zašto?
Jer ti se to sviđa?
Znaš li koliko si poremećena, Marie?
Možda se ne drogiraš, ali još nisi ovo shvatila.
Zašto voliš biti povrijeđena, traumatizirana i zakinuta?
To nije normalno ni zdravo
i prožima svaki dio našeg odnosa.
Način kako razgovaramo, kako se svađamo, kako se ševimo.
Izlazio sam s oštećenim ljudima, Marie.
Ali nitko nije htio biti toliko obeshrabren i ponižen kao ti.
Iskreno, Marie,
time se ne trebaš ponositi.
Prestani se smješkati jer izgledaš poput klauna.
Evo ti malo materijala.
Znaš li što sam sad shvatio, Marie?
Nije riječ o opravdavanju postojanja.
Nije.
Riječ je o tebi koja si uplašena i sebična
pa me moraš slomiti.
Dovoditi u pitanje sve što radim.
„Jesam li prosječan?“
„Mogu li učiniti ovo bez nje?“
„Ne znam. Bolje da pitam Marie. Možda Marie zna odgovor.“
„Gdje je Marie? Treba mi.“
„Marie, gdje si bila?“
„Jesi vidjela izvedbu? Što misliš?“
„Svidjelo ti se? I meni.“
Ne daj Bože da sam dovoljno siguran da te ne trebam.
O tome je ovdje riječ.
Tvoj govor o lažnim filmovima.
Treba ti razlog da te trebam,
jer ako te ne trebam, što onda, dovraga, radim s tobom?
Želiš kontrolu,
jer ne možeš zamisliti da sam s tobom jer te volim.
Samo te volim, dušo.
Ne trebam te.
Ali te volim. Postoji netko na ovom planetu tko te samo voli.
Volim kako tvoj um funkcionira, Marie.
Zaista volim.
Volim kako gledaš na svijet.
Volim kako razmišljaš.
Tvoje nagone.
I jebeno sam zahvalan,
jer sve kroz što si prošla, sve…
to te učinilo takvom.
Curom koju volim, s kojom se ševim,
s kojom sam budan u dva ujutro
najveće noći u životu jer je neumoljiva.
I luda.
I žao mi je. Oprosti.
Ispričao sam se, znaš…
i tisuću puta. Znam da sam zeznuo.
Ali iskreno, čim smo došli kući,
samo sam htio proslaviti s tobom.
Marie, ljubavi mog života.
Želiš li znati koji je dio Imani temeljen na tebi?
Na kraju.
Dio zbog kojeg je to takva tragedija. Dio…
gdje ona…
Gdje prezire samu sebe zbog krivnje i sramote.
Da ne može prihvatiti dobrotu.
Taj je dio temeljen na tebi.
Njezina nesposobnost da prihvati
da postoji netko na Zemlji tko je samo voli.
Iako ona ne voli samu sebe.
To si ti.
To je dio koji nije izmišljen.
Opet ćeš početi pušiti?
Riješi ga se
-Riješi ga se -O, ne
Ali volim ga
Jebemu!
Jebeno sranje!
Jebi se!
Jebeno sranje. Jebi se!
-Što je bilo? -Izašla je kritika u LA Timesu.
-Sranje. Što piše? -Ne znam. Jebeni internet.
-Je li dobra? -Čekaj.
-Tko ju je poslao? -Našao sam je.
-Kako je nitko nije poslao? -Prestani. Učitava se.
Dobro. Koji je naslov?
Sad moram još i platiti? Stvarno?
Kad je objavljena?
1,99 USD mjesečno. Prije 20 minuta.
Nitko ti je nije poslao? Kako to?
Sranje. Gdje mi je novčanik?
Nemaš broj kartice u mobitelu?
-Ne! -Zašto?
-Jer ne vjerujem tom sranju. -Stvarno?
-Marie, prestani. -Oprosti. U redu.
Napisala ga je ona ženska?
-Bjelkinja? -Da.
-Onda će biti dobra.
Nadam se. Gdje mi je prokleti novčanik?
Tražio si u spavaćoj sobi?
-Što? -Tražio si u sobi?
Da, tražio sam!
Dobro. Jesi li pogledao kod šanka?
Pogledao sam kod šanka, Marie! Gdje je dovraga…
Gdje, dovraga… Našao sam ga.
-Jesi? Gdje je bio? -Nije bitno.
Sranje! Gdje mi je telefon?
-Malcolme? -Gdje je?
-Malcolme? -Što je?
Ovdje je. Smiri se.
„Recenzija o Imani.“
„Kinematografski tour de force
koji cilja na užase zdravstvenog sustava i rasizma,
u buntovnički šarenom redateljskom debiju Malcolma Elliota.“
Mrzim tu ženu. Tko bi htio vidjeti taj film?
Čula sam samo „tour de force“.
-Nisi čula „šaren“? -Ne, čula sam i „šaren“.
„Prvi kadar statičnom kamerom.“ To su bila kolica.
„Na ulicama Bed-Stuya znamo jedno
o našoj Imani, ona korača na vlastiti ritam.“
„Ona određuje ton, atmosferu i energiju.“
„Možda skita centrima za rehabilitaciju i bolnicama,
ali nema greške, kako i naslov govori,
ovo je njezin film, svijet, teren. Dok to više ne bude.“
Ako se ne razumije iz riječi bjelkinje,
čeka vas crnački film.
U redu. Sažetak. Dosadno.
Za metode snimanja zna samo zato
što sam to spomenuo na premijeri.
„Pozitivno…“
„Uvodi mučnu i neizbrisivu scenu
gdje se Imani predozira na tržnici,
i tu se otkriva pravi Elliotov cilj.“
„Ovo je film o zdravstvenom sustavu i obojenim ženama.“
Točno u ovom trenutku
svaki crnac pretplaćen na LA Times je rekao:
„Zašto da gledam ovaj film?“
Ako u filmu ne glumi netko poput nje,
ne znači da je politički.
-Što nije u redu s tim? -Politički filmovi su naporni.
Voliš političke filmove.
Ne one koje bjelkinja iz LA Timesa zove političkim.
Sigurno voli Učini pravu stvar.
Napravljen kad politika nije bila kul. Zato je tako buntovnički.
„Kad Imani zatvore pod šifrom 5150,
što je prisilna hospitalizacija
jer su opasnost za sebe i druge,
nakon mučne scene sa škaricama za nokte, ona…“
„Ona je sad na skrbi prijateljskog liječnika
kojeg glumi… Slavan iz TV serije…“
„Ali Elliot zna u kakve je vode zašao
i pažljivo, briljantno ruši kliše bijelog spasitelja.“
Luda je. Ta jebena glupa…
„Kasnije, kad Imani dođe…
do kuće bivšeg dečka moleći za drogu,
Elliot koristi uskokutnu kameru.“ Kamera je ista.
„Klaustrofobija…“
„Čovjek se pita koje su mu namjere
kad tako dugo uživa u traumama svoje tamnopute junakinje.“
„Bolje da je ostalo natuknuto.“
„Ako već ne zbog vlastite slike,
onda zbog razdvajanja od povijesti
koja prikazuje nasilje nad obojenim ženama.“
Zajebavaš me? Zezaš se sa mnom, gospođo?
U sljedećoj rečenici! Sranje!
Kaže da je to „remek-djelo“. Pravo, jebeno…
Ne mogu više ovo čitati. Previše je glupo.
Čudi me činjenica da LA Times zapošljava takve budale.
Prvo kaže da briljantno rušim kliše bijelog spasitelja.
Ona je spasitelj.
Ona se nastoji spasiti,
pa kako sam to onda srušio? Kako?
Želiš znati kako? Jer sam crnac!
Da sam bijelac, rekla bi da sam nasjeo.
Ali muškarac sam pa preispituje moje namjere
govoreći da uživam u ženskoj traumi.
„Bolje natuknuto.“
Ma, hajde! Zašto? Jer je Taylor skinula majicu?
Sigurna sam da ne misli da je golotinja bila nužna.
Ništa nije nužno.
Ništa od ovog nije nužno.
Kretanje, raspored, osvjetljenje, prokleti digitalni film.
Rez ovdje, rez ondje.
Ništa od ovog nije bitno. Riječ je o tome što želiš.
Moj problem s njom, i prije pisanja ove glupe,
kukavičke kritike, ostaje isti nakon čitanja ove ulizivačke,
jebene kritike.
Uopće ne gleda film.
Ideje u njemu, emocije umjetnosti.
Kinematografija ne mora imati poruku.
Mora imati srce i energiju.
Ovakvi idioti uništavaju tajne svijeta,
jer sve im treba crtati.
Boje se prihvatiti bilo što potencijalno opasno,
jer nastoje predvidjeti kulturu.
Ta lutka na koncu ne bi smjela pisati za LA Times.
Trebala bi držati slike sunca za lokalne vijesti
jer ona je samo vremenski prognostičar!
Prognostičarka.
Kako god.
Jebena… naivna…
Malcolme.
Što?
Nazvala ga je istinskim remek-djelom.
Jebe mi se.
Za razliku od nje, dosljedan sam.
Ne možeš sve pripisati identitetu.
Ne možeš reći da sam sjajno srušio onaj kliše jer sam crn,
ali sam nasjeo na onaj drugi jer sam muško!
Identiteti se stalno mijenjaju.
Postoji li muški pogled ako je filmaš gej?
U kojoj mjeri? Što ako je aseksualan?
Što ako promijeni spol, a ti to ne znaš?
Možeš samo gledati unazad i pitati se što to znači!
Zašto su Ben Hecht i Selznick, dva Židova,
provela toliko vremena radeći Zameo ih vjetar?
Još mi nitko ne zna objasniti zašto je Billy Wilder snimio Duh St. Louisa
u kojem je veličao nacističkog gada Lindbergha?
Ili zašto je Ida Lupino voljela film noir i nasilne muškarce.
Zašto je Ed Wood nosio gaćice?
Nosio je gaćice i snimao loše filmove o vanzemaljcima.
Elaine May voljela je emocionalno zakržljale muškarce.
Zar se vidjela u njima?
Mrzila ih je u stvarnom životu, a zanimali su je u poslu?
Je li Moonlight tako univerzalan zato što Barry Jenkins nije gej?
Ili je Cukor, zato što je gej, suosjećao više sa ženama?
Sve je to misterij!
Što pogoni filmaša? Što pogoni umjetnika?
Zašto je Pontecorvo, jebeni bogati talijanski Židov…
Zašto je osjećao takvu povezanost s alžirskim muslimanskim gerilcima
da je napravio Bitku za Alžir?
Jebeni klasik! Reci mi!
Možeš li mi to reći? Jebena Karen!
Možeš li mi reći? Ne možeš, zar ne? Zašto? Jer nitko ne zna!
Tko to zna? Zašto sam snimio scenu na taj način?
Jer sam muškarac heteroseksualac?
Jer sam neosjetljiv na nasilje
ili zato što vjerujem da ako vidiš neku traumu na ekranu,
publika je također mora osjetiti?
To je misterij umjetnosti. Filma.
Što nagoni nekoga da nešto učini ili kaže.
Možeš kritizirati sustav, koji je, kao i svaki jebeni sustav,
stvoren za bijelce,
a u našem poslu, za jebene bijele muškarce!
Prokletstvo!
Čekao sam cijeli život, pitao se:
„Gdje su crni filmaši,
dosadili su mi ti mali britanski dječaci
koji trče uokolo puni osjećaja želeći prevladati urođenu manu
i spasiti kraljicu od Hitlera.“
Učini mi uslugu, može?
Zabrani svaki film sa dodatnim kontekstom i bit će dobro.
Bit će jebeno dobro!
Ali pisati ovo? Ovakvo sranje?
Stavljati ljude u okvire jer ne voliš filmove,
jer nemaš um za kritiku forme, medija, tehnike.
Nemaš riječi za opisivanje emocija
jer se bojiš da se članak neće čitati
ili da će se gomila okrenuti protiv tebe.
Jebi se jer sprječavaš umjetničku vještinu maštanja
o tome kakav je život drugih ljudi. Jebi se! Dvaput!
S trnovitim kurcem!
Čak i ako ne uspiješ, iako možeš bolje, jebi se!
Zbog tebe rade ovo ustajalo,
sigurno, zaostalo, izvještačeno sranje!
Ti si razlog! Nisam ja! Ti si!
Trebala bi biti jebeno hrabra! Jebeno smiona!
Ljudi bi trebali biti smioni!
Trebali bi vikati iz sveg glasa!
Hej, Karen! Hej, Ale!
Čujem vas i nije me briga!
Nećemo postati bolji dok se ne počnu buniti protiv tih čistunskih,
moralističkih, akademskih gluposti, kao Spike Lee
protiv bjelačkog sustava s Učini pravu stvar.
Obično poželim smrt takvome nekome.
Nekome kome nedostaje mašta.
No umjesto toga, molit ću se
kako me mama naučila, da razvije karpalni sindrom
dok joj ruka ne oslabi i zgrči se
pa da ne može više pisati ovakvo smeće!
Moj Bože.
Znači ovo se dogodi kad dobiješ dobru kritiku?
Lud si.
Bulazniš.
Iskreno, Malcolme, zaista si luda osoba.
Znam. Samo… umoran sam od borbi, Marie.
Borio si se samo protiv sebe.
Misliš da si prvi pisac
u povijesti pisanja koji ima taj problem s kritikama?
Naravno da ne.
Naravno da ne, sve je to isto sranje.
Želiš snimati filmove,
ali nitko ih ne smije kritizirati?
Ma, hajde.
„O, ne! Netko je napao moj film.“
Da, jebeš lijene kritičare.
Malcolme, ne izrađuješ keramiku, dobro?
Ti snimaš filmove, a to je najkapitalističkiji,
najkomercijalniji oblik umjetnosti na svijetu.
Svejedno koliko puta Taylor kaže E! Newsu
da je komunistica.
-Što je rekla? -Ili maoistica.
-Ma hajde. -Nešto takvoga.
Možda je pričala o redistribuciji bogatstva,
manjku socijale.
-Na promociji? -Industriji mentalnog zdravlja…
-Za 15 USD? -Samo kažem.
Na E! Newsu.
Entertainment Tonight.
A ti se čudiš zašto bjelkinja spominje
sustav mentalnog zdravlja u kritici.
Jer…
Ona… Sranje, u pravu si.
Je li tako?
Da.
Ne želim ti to govoriti…
ali nitko u ovome nije radikalan.
-Taylor je radikalna. -Vraga. Voli to glumiti.
Kako to misliš?
Svi ste vi kurve.
-Nazivaš me kurvom? -Da.
Jebi se.
Jer si kurva! Što? Jesi. To je u redu.
Zato želiš zvučati pametno,
jer kompenziraš činjenicu da si kurva.
Umjesto da shvatiš…
da ovako funkcionira taj svijet.
Imaš glumicu u haljini od 2000 dolara
koja govori o socijalizmu
jer se boji priznati da je, pogodi što,
samo glumica.
Nema sramote u tome.
A zatim svaki medij za zabavu
staje uz njezin poziv na oružje, na revoluciju.
Ne zato što im je stalo ili žele proširiti poruku.
Već zato što znaju da se ništa ne prodaje bolje od gađenja.
Time dobivaju klikove.
A vi glupani svaki put padnete na to.
Nikoga nije briga što želiš reći.
Zaista nije.
Vi glumite za novac.
Takvo sranje postoji samo u Americi.
I svi ste krivi.
Znaš što? Ostani u svojoj traci. Radi svoje sranje. U redu je.
Malcolme, dobio si izvrsnu recenziju uz malu opasku.
Bu-hu-hu.
Ja sam kurva, ha?
Sasvim sigurno.
-Volim te. -Ne manipuliraj mnome.
U redu.
U redu. Imam plan.
Sviđa mi se ovo.
O, Bože. Hvala Bogu. Samo…
želim ovo cijelu noć.
Evo plana.
Idem odavde…
u kupaonicu…
-jer moram piškiti. -U redu.
-Je li u redu? -Dobro je.
Ostanimo pozitivni. Mislimo sretne misli.
Ostani ovdje. Ne miči se. Divna si.
-Ostani ovdje. Dobro? -Dobro.
-Ostani ovdje. -U redu.
Hej.
O, moj Bože. Moj…
Malcolme?
Da?
Mogu li te nešto pitati, ali odgovori
tako da se ne osjećam kao govno?
Da.
Zašto mi nisi dao ulogu?
Prvo si je bio napisao za mene.
Zašto mi onda nisi dao ulogu?
Znači, o tome je ova večerašnja svađa?
Ne.
-Ne seri, Marie. -Nije.
-Lažeš. Da, jest. -Ne lažem.
U nekom trenutku, Malcolme, trebali smo to učiniti zajedno.
Ne znam kad se to promijenilo.
Ne znam ni kada, ni kako, samo znam da sam bila u publici.
I pomislila sam: „Oho.“
„Nisam se htjela toga odreći.“
Ne želim ulaziti u razloge zašto si dao ulogu Taylor,
ali dobar si borac.
Dobro se boriš. Borio si se za taj film,
da ga napraviš kako si želio. Zašto se nisi borio za mene?
Jer bila bih dobra.
Bila bih.
Možda čak i bolja.
Eto ga.
-Čega? -Jebene istine.
Cijelu večer spaljuješ sve do temelja,
da bi na kraju otkrila da si samo ljubomorna.
-Nisam ljubomorna. -Jesi.
-Nisam ljubomorna. -Ali jesi.
Ovo što sad osjećam je dublje od toga.
To nije ljubomora.
Ma hajde, Marie.
Više ne mogu ispričati svoju priču.
Ne mogu izraziti sav taj kaos koji postoji ovdje,
jer si ti to učinio.
Već ste to učinili ti i Taylor.
Znam da priča nije samo moja.
Znam to.
Znam da se dogodilo oboma.
Ali ti si od tog ružnog sranja
napravio nešto lijepo.
Nešto dobro.
Nešto što…
utječe na ljude.
Ali ja sam zapela u tome.
Da.
Voljela bih da smo to mogli učiniti zajedno.
I da budem brutalno iskrena, da…
Bila bih bolja.
Jer sam to iskusila.
Proživjela sam.
Ne samo da bih bila bolja, i film bih učinila boljim.
Odustala si od glume.
Kad sam našao novac, htio sam te na audiciji.
Pristala si, ali neodlučno. Imaš talent, no on nije dovoljan.
Nije dovoljan. Moraš je željeti.
-Vjeruj, ovu sam željela. -To je sranje.
Nisi ni pokušala i to je gruba stvarnost.
Isti nagon koji postoji u Imani, u tebi,
taj nagon za samouništenjem,
nije nestao.
-Nisam ni pokušala jer me nisi htio. -Sad glumiš žrtvu.
Reći ćeš da te ja nisam htio, pa zato nisi ni pokušala.
Nepodnošljiva si.
Jebeni… Ti glupi, lažni, lopovski prevarantu!
Nisi me htio jer bi u tom slučaju morao dijeliti pozornicu.
Ne bi bio jedini autor tog filma.
Imao bi naslijeđe koje bi išlo dalje od tebe i tvoje genijalnosti,
jer pitali bi me, a ja bih rekla: „Da, to se meni dogodilo.“
Zatim bi se svi pitali: „Je li talentiran on ili ona?“
Ako to želiš sebi govoriti, samo izvoli.
Riječ je o vlasništvu.
O iluziji koju želiš stvoriti
da film nije zajednički trud.
Da si to samo ti, a ostali slijede upute,
jer da sam ja bila tu, da je film autentičan zbog mene,
ne bi se mogao hvalisati!
Zato mi nisi zahvalio večeras.
-Zato mi nisi dao ulogu. -Autentičnost.
-Da. -Je li to riječ dana?
Samo sam to čuo večeras. „On je tako autentičan.“
„Film je autentičan.“
„Autentično se izrazio.“
-Znaš zašto vole tu riječ? -Zašto?
Ne znaju zašto je nešto dobro.
Autentičnost je ključ.
Naravno, jer samo to možeš dati.
-Samo to znaju reći. -Samo to mogu dati.
Jedina riječ koju ljudi koji ne znaju o filmu
i misle da mogu sudjelovati…
Nemam ti što ponuditi.
Ne znaju ništa o filmu, ali vole govoriti o autentičnosti.
Ne znaju ništa o filmu.
Građanin Kane ili Najbolje godine naših života…
Nikog nije briga za to sranje!
Autentičnost. Sranje. Dobro to znaju.
Autentičnost nije bitna, tvoje gledište nije…
Nemaš ga!
Ponavljanje stvarnosti nije zanimljivo.
Već tvoja interpretacija stvarnosti.
Tvoje misli i prikaz stvarnosti,
kako je otkrivaš.
Tvoje gledište.
Zapisivanje razgovora ili držanje kamere i snimanje,
to je video za YouTube.
-Ispovijed ili memoar. -Dobro.
To smo vidjeli i čuli tisuću puta.
Tvoje iskustvo, život, borba, to nije bitno.
Bila si ovisnica, dosadno! Predozirala si se, nezanimljivo.
Riječ je o prenošenju emocija
i tih trenutaka u nešto filmsko i dirljivo.
Znaš što? Sretno, Marie.
-Mrzim te! -I ja tebe!
-Više te mrzim! -Ja tebe najviše!
Jebeno te mrzim!
Jebeni seronjo!
Jebena luđakinja.
Što radiš? Spusti nož, molim te. Marie?
Znaš one antidepresive koje sam uzimala?
Više ih ne uzimam.
Nije mi dobro. Zaista mi nije dobro.
Nikad se nisam odvikla.
I ne planiram se odvikavati.
Ja sam govno.
Lažljivica.
Varala sam te.
Ševila se s tvojim prijateljima.
S tvojim prijateljima.
Bože, osjećam se ludom.
Krala sam od tvoje majke.
Znaš li što je najluđe?
Uopće mi nije stalo.
Nije me briga.
Jer sam zaslužila.
Reci mi gdje su tablete.
Ovo, Malcolme, ovo ti donosi autentičnost.
Prokletstvo! Zašto nisi to učinila na audiciji?
Ti si daleko najneugodnija, teška, tvrdoglavo odvratna žena
koju sam ikad upoznao.
U jednom ti trenu poželim otkinuti glavu,
a u drugom želim ljubiti tvoje lijepo, glupo lice.
Volim te.
-Hoćemo se vjenčati? -Nemam volje.
Mogli bismo se vjenčati i razvesti
više puta pa bolje da krenemo.
Ne.
-Baš sam napaljen. -Ja nisam.
Prokleta psihopatkinjo!
Sve ovo ludilo je zbog tebe, a onom scenom
tvrdiš da si bolja od Taylor
i siješ sumnju u mojoj glavi
da je film mogao biti bolji.
-Da. Točno to radiš. -Ne.
-To je sranje. -Ne.
Genijalno!
Znaš li što je zanimljivo oko bjelkinje iz LA Timesa
koja je spomenula tu scenu?
Marie, koga je briga?
Uvijek sam govorila da mi je najmanje draga u filmu.
A najdraža u scenariju.
Možemo li kasnije o tome, molim te?
-Mislim da je bitno. -Preklinjem te.
Da vidimo zašto je tome tako.
-Zar ti ne? -Ne.
Ne zbog oduzimanja tajanstvenosti, već iz znatiželje.
Iz želje da budem, ne znam, bolja umjetnica.
Naporna si.
Hoćeš li biti ovako naporna i sa 70 godina?
Ovisi gdje ćeš ti biti.
Živjet ću s bjelkinjom iz LA Timesa,
jer nju mogu pobijediti u svađi.
Samo sam se pitala zašto sam ja drukčije vidjela tu scenu?
-Ne znam. Kako si je vidjela? -Manje živopisnu.
Kako? Ne napadne Imani? Tako je pisalo.
Ne, napadne je. Samo nisam mislila da ćeš nju snimati bez majice.
-Pa što? -Vidjele su se grudi.
-I? -Pretvorio si je u seksualni objekt.
Ako te sad snimim, pretvaram li te u objekt
ili ovo imaš na sebi u petak navečer?
Ne vide mi se grudi.
Izbacili bi te iz restorana.
-To je ionako bila Taylorina ideja. -Sigurna sam.
Zbog toga je sve živopisnije. Dobro?
I pomislila sam…
bi li scena bila drugačija da si ti žensko?
Da, ali drugačije bih snimio cijeli film,
jer ja ne bih bio ja, bio bih žena.
Imao bih drugačiji senzibilitet.
Ali ne procjenjuje se tako film,
prema 600 bilijuna različitih izbora koji nisu odabrani zbog neopipljive,
no hipotetične procjene nečijeg identiteta.
Već prema izborima koji su napravljeni.
Ne branim ja nju jer je ona veliki mislilac.
Dobro. Jer ona je glupa.
Samo govorim… bi li film bio bolji
da imaš notu ženstvenosti?
-Koga je briga? -Mene.
Mene, Malcolme, jer sam se zapitala
ima li problem s tobom kao redateljem
kao ja s tobom kao partnerom.
Pa…
Nakon svega rečenog i učinjenog, Karen misli da sam genijalac.
Sad ti se sviđa recenzija?
Upravo gledaš jebeno remek-djelo, curo.
Ti se šališ, ali ja ne.
Šteta, jer se više ne mogu svađati oko toga.
Što više razmišljam, njezin problem je i moj.
-Koji je to? -S tobom sam. Nisam otišla.
Ne pitam se koji se filmovi nude.
Uz tebe sam. Na tvojoj sam strani, a ti…
Ti pretjeraš.
Ma hajde.
Svađali smo se, možda je to bila naša najgora svađa,
a ti umjesto da izneseš svoj stav i kažeš da nije o tebi,
da je to spoj ljudi,
ti se još naslađuješ. Stavljaš sol na ranu
i u glavu mi ubacuješ stvari za koje oboje znamo da ih neću moći izbaciti.
Što?
Kiki.
-Bio sam ljut. Dovraga! -Iz St. Louisa.
-Kada u obliku srca? -Bio sam ljut.
Nemaš ukusa. Malcolme!
Baš si idiot, zaista. Mogao si pobijediti bez tog sranja.
Mogao si pobijediti s 20 % onog što si rekao,
ali ne možeš si pomoći. Takav si.
Jer da sam se ja ševila u apartmanu hotela Marriott
u kadi u obliku srca,
ne bih o tome rekla ni riječi.
Ne bih o tome pričala prijateljima,
ne bih mahala time kao oružjem.
Znaš zašto? Jer bi me povrijedilo
više nego tebe.
Baš šteta, Malcolme, znaš li?
Zaista sam voljela seks s tobom.
Do prije 15 minuta
u tom dijelu naše veze nisam imala nikakvih prigovora.
Bio mi je to posljednji porok. To i cigarete.
Ali morao si pretjerati…
Hajde.
I uništiti svaku radost u seksu s tobom.
Rukavice su bile skinute. Svađali smo se kao…
Nije ti pojačalo argument. Samo me zgadilo.
Pomislila sam: „Ne mogu vjerovati da se ševim bez zaštite
s ovim gadnim, jebenim seronjom,
jebenom seoskom životinjom.“
To si ti. Jebeni krmak.
Ti si govno od svinje. Ljudski krmak.
Da, misliš da je to smiješno.
-Dramatiziraš. -Ne.
Imali smo zajedničkog neprijatelja, Karen iz LA Timesa
pa je sad sve dobro?
Razmisli opet, seronjo. Nismo dobro.
Ona mi je duhovna sestra. Zaista.
Obje tražimo pribježište
od tvoje napadačke, nasilne osobnosti.
Zbog tvojih ograničenja kao partnera i redatelja,
obje tražimo zaklon.
Možda nemamo puno toga zajedničkog, ali obje smo u rupi.
Ti se ne javljaj, Marie.
Ševila si se i izlazila s divljim,
najčudnijim ljudima koji su hodali po Zemlji.
Pod jedan, nemaš kriterija, to je crveni karton.
Drugo, nemaš nikakav tip, isto crveni karton.
I treće, nisi diskretna.
Svi koji te poznaju, znaju da si crveni karton
i pričaju o tome.
U ovome je razlika.
Ja ne vučem svoja jaja po kući govoreći gdje su sve bila.
Ne moram znati detalje.
Ne moram znati sve pokrete i korake
i mjesta koja su te dovela do mog praga. Ovdje si.
Bezuvjetno sam te voljela. Zašto?
Jer cijenim tajanstvenost.
Nepoznato. To podržava vezu
i tjera nas da budemo što bolji.
Što-ako faktor.
Što ako negdje postoji netko tko ga je volio više od mene?
Tko je pametniji, ljepši.
Tko ga svako jutro budi uz doručak i oralni seks.
Što ako nisam najbolja koju je ikad imao?
Što ako sanja o nekome drugome?
Bolji razgovori, djevojka s bokovima i stražnjicom
umjesto ovog mršavog tijela?
Znam ponešto o tvom tipu žene.
Ne toliko da bih bila paralizirana nesigurnošću i sumnjom.
Svaki dan kad ustanem
i razgovaram s tobom, i nosim ovu otmjenu haljinu,
i držim te za ruku,
nastojim biti najbolja djevojka koju si ikad imao.
Kad kažeš da se natječem s Kiki…
-iz St. Louisa… -Evo ga.
…u kadi u obliku srca, puno mi je manje stalo.
Moraš baš sve spomenuti.
Ne znam gdje ideš, ali nisam završila.
Nisam još ni blizu kraja.
Također sam shvatila da nisi ljubomoran
jer ne cijeniš tu tajanstvenost, zar ne?
Razlog zašto je ne cijeniš,
zašto se ne pitaš jesi li najbolji u krevetu,
ili najtalentiraniji s kojim sam ikad bila,
ili najbolji, najpametniji,
to je zato što ti je nepojmljivo
da negdje postoji netko zanimljiviji od tebe.
Tvoj nedostatak znatiželje je samo produžetak tvojeg samoljublja,
tvoje megalomanije, egocentričnog pogleda na svijet.
Zato što ne sumnjaš u sebe,
nikad se nisi zapitao: „Kako mogu biti bolji partner?“
Dobar si. Spreman si.
Čovjek kojeg upravo gledam nikad neće biti bolji nego što jest.
Vikanje na mene u kadi
kako ćeš me slomiti kao grančicu,
to si najbolji i najgori ti u ovoj vezi.
Zato si u stanju zaboraviti zahvaliti mi u govoru.
Jer se ne bojiš da ću doći kući i reći:
„Znaš što? Izgubio si me večeras. Odjebi. Odlazim odavde.“
Ako iz dana u dan budeš gazio sve oko sebe,
na kraju ćeš živjeti u izmišljenoj stvarnosti.
Pogledaj me.
Ostala sam još samo ja.
Ja sam zadnja koja će ti reći: „Znaš što? Potrudi se.“
„Ako ne zbog mene, zbog posla.“
Malcolme, ako je ovo film, život ti ovisi o meni.
Jer to smo jedno za drugo.
Ti za mene i ja za tebe otkad smo se upoznali.
Od dana kad sam se predozirala, kad si me odveo na odvikavanje.
Od dana kad sam pročitala scenarij
o meni, nama, našoj vezi.
O tome kako te zbog droge ne mogu voljeti,
kao ni ti mene.
Večeras sam samo htjela čuti „hvala“, Malcolme. Samo to.
To je sve.
„Hvala ti, Marie. Hvala što me voliš.“
„Hvala što mi uljepšavaš život i što si se sabrala.“
„Hvala što si gledala 100 verzija i čitala 100 probnih scenarija.“
„Hvala ti za bilješke, tvoje iskustvo, strpljenje,
jebenu autentičnost koju donosiš filmu. Hvala ti.“
„Hvala što si ovisnica. Hvala što si se skinula.“
„Hvala ti za gluposti, poput kupovine WC-papira i mlijeka
i organiziranja selidbe. Hvala ti.“
„Što obavljaš stvari umjesto mene.“
„Hvala što mi kuhaš kavu.“
„Hvala što me nasmijavaš.“
„Hvala na dobrom seksu i zagrljajima.“
„Hvala na pranju rublja, što si mi večeras išla po odijelo
i što si nezahvalnom meni napravila makarone sa sirom
nakon što sam ti zaboravio zahvaliti.“
„Hvala ti na tvojim greškama…
Na šarmu i životu koji unosiš.“
„Hvala ti što me voliš.“
„Hvala što si prešla preko ovoga, nastavila, hvala što si takva.“
„Hvala ti na svemu na čemu sam zaboravio zahvaliti…
i hvala što si večeras izgledala tako seksi u onoj haljini.“
„Zbog tebe dobro izgledam.“
„Zbog tebe sam bolja osoba.“
„Hvala ti što razumiješ
da ne znam uvijek izraziti osjećaje,
bolje mi ide kroz posao, nego u stvarnom životu.“
„Hvala ti, jer…
znam da nije uvijek ugodno, ali nadam se da možeš živjeti s tim.“
„Hvala ti.“
„Znam da sam nekad emocionalno tup,
ali zahvalan sam jer mi ne zamjeraš.“
„Hvala ti…
jer se nadaš najboljem.“
„Volim te, Marie. Uvijek ću te voljeti, moja Marie.“
„Hvala ti.“
„Iz dubine mojeg srca, hvala ti.“
Volim te, Marie.
Žao mi je.
Hvala ti.
Nema na čemu.
Marie?
Marie!
Prijevod titlova: Oleg Berić