Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I alla sägner finns korn av sanning.
Från Amazonas kom sägnen om Månens tårar.
Ett enda blomblad kunde bota varje sjukdom och bryta varje förbannelse.
Genom århundradena sökte mången expedition efter sägnens läkande tårar.
Berömdast var den som leddes av conquistadoren Don Lope de Aguirre.
Han ville absolut ha tårarna i sin ägo.
Men djungeln skyddade tårarna.
Historien förtäljer att resan misslyckades.
Men sägnen förtäljer mer.
Trädets väktare fann honom och räddade hans liv.
Han krävde att få den heliga pilspetsen, nyckeln till Månens tårar.
Aguirre gick till anfall.
Men djungeln försvarade sig. Aguirre och hans mannar tillfångatogs.
En förbannelse band dem till floden. De kunde varken ge sig av eller dö.
Åtminstone enligt sägnen.
De försvann i det område där sägnen har sitt ursprung.
London 1916 Världskrig råder
Ett träd med oanad läkekraft.
Jag hävdar att den berömda sägnen om Månens tårar inte är en myt -
- utan vetenskaplig sanning. Den kan revolutionera läkekonsten.
Bota sjukdomar som härjar i våra städer och som skördar fler offer än tyska kulor.
Jag är här för att be om tillgång till era arkiv -
- och att få se en forntida pilspets från dr Albert Falls expedition.
Den pilspetsen ska visa vägen till...gör en dramatisk paus...
..."Månens tårar".
Nu har ni gjort det, mr Houghton, och svaret är och förblir nej.
Arkiven är till för behöriga akademiker...
LÄS LÅNGSAMT
...inte glada amatörer!
Må så vara. Icke desto mindre...
...vill jag be om tillstånd att fortsätta mina...
...undersökningar om den medicinska betydelse Månens tårar skulle kunna ha.
God dag.
Zulukungen.
Med en enda enkel uppfinning dominerade han alla fiender...
Glöm inte omringningstaktiken.
Ni borde inte vara här.
- Det har ni rätt i... - Åhörarläktaren ligger åt det hållet.
Tack ska ni ha.
Ett botemedel mot alla sjukdomar. Lungsot.
Difteri. Denguefeber.
Gula febern. Hösnuva. Vanlig feber.
Samtliga febersjukdomar.
- Ursäkta... - Ja?
- Här får bara medlemmar vistas. - Då ber jag verkligen om ursäkt.
Jag förstår inte hur ni...
Mr Houghton, vi har tagit emot er för att visa er salig far vördnad.
Men det här låter anmärkningsvärt likt -
- något som jag redan refuserat och som skrevs av en kvinna:
En dr Lily Houghton.
- Ni råkar inte vara släkt? - Inte om jag fått bestämma.
Ska vi följa er ut?
Då så. Det är den allra första packlåren.
Och tack så mycket för ert generösa bidrag - i guldtackor, och allt.
Livet vore bra mycket enklare om fler betalade med guld.
Det är bara ett föremål jag vill ha.
Någon har visst hunnit före.
Den har säkert bara hamnat lite vid sidan av. Den låg absolut där.
Stoppa henne!
Jag vill bara påpeka att det här är en nguni-assegaj - inte zulu.
Ta fast henne!
Vänta!
Slutstation. Kliv ner!
Adjö!
Jag har minsann blivit utslängd från Europas finaste sällskap!
Jösses.
Ge mig skrinet så hjälper jag er.
- Stanna! - Ni tappar taget.
Biljett.
Kan det vänta?
Ska ni ut i fält?
Bravo!
Å hela sällskapets vägnar -
- ber jag så hemskt mycket om ursäkt, prins Joakim.
Nu vet de vad jag heter.
Korrekt uttal: prins Joakim.
- Bra. - Vi kan betala tillbaka pengarna...
Behåll pengarna och tala om vem hon är.
Jag vet inte.
Jo, det vet jag.
Inbrott, grov stöld och allra värst: tvingas åka buss.
- Ska jag bli orolig? - Sluta, MacGregor.
Blomblad som kan bota allt, rädda liv, förändra världen.
Drömmer du inte om nya äventyr?
Primitiva trakter och obegripligt språk finns ju hos släkten i Skottland.
Bhutanresan med pappa var hemsk.
- Du miste bara två tår. - Jag var sju.
Stanna här. Tänk inte på mig, ensam i Amazonas.
- Vem skulle ta hand om dig? - Ingen aning.
Se så! Ångfartyg till Brasilien, tåg till Porto Velho.
Sen behöver vi bara en skeppare.
ÅNGFARTYGET MAURETANIA
Ni har gjort ett utmärkt val av skeppare.
Av alla Amazonas djungelkryssningar är den här tveklöst...
...billigast. Men också mest spännande.
- Blir åkturen av? - Ja då.
- Pengarna tillbaka? - Nej.
Vi skulle ha tagit den andra.
Skepparn!
Skepparn...
Skepparn! Kom och titta!
Se upp nu.
- Var var vi? - Nära döden.
Skepparn!
- Sir... - Krångliga knappar.
- Skepparn! - Då så.
Till vänster ser ni lekfulla tukaner som roar sig med näbb-brottning.
En nackdel: Bara tu kan leka.
Tukaner... Bara "tu kan" leka.
Tu-kan.
Klippblocken består av sandsten. Det är bergsäkert.
En av mina tyngre sevärdheter.
Jag jobbade i en apelsinjuicefabrik, men var inte klyftig nog.
Kunde inte koncentrera mig. Pressande arbetstempo också.
Den borde jag ha börjat med den.
Boaormen sägs kunna äta nästan 250 kg per måltid.
Själv tycker jag att det låter svårt... att svälja.
Mamma...!
Avbryt inte, då får boan äta upp dig.
- Hon är bara barnet! - Han älskar barn. - Gapa inte.
Inga händer utanför båten! Hör upp nu.
Allt i djungeln vill ta livet av oss, och kan göra det också.
Giftig änglatrumpet. Kurarebuske. Bananspindel.
Marodörer mötte feberdöden, ej ungdomens källa.
Äventyrare, stungna av rockor, sökte gyllene städer.
Conquistadorer förbannades för slakt på infödingar.
Andra blev uppätna av den livsfarliga flodhästen.
Flodhästar finns ju inte i...
Se upp!
Nu kommer höjdpunkten, det allra bästa i djungeln.
Mina damer och herrar, världens åttonde underverk.
Snart kommer det.
Vattnets baksida!
- Det ser ju precis ut som framsidan. - Inte alls, världens åttonde underverk.
Ta fram kamerorna! Det här får ni inte missa.
Fler foton.
Måtte det inte vara puka michuna, de är livsfarliga. Människojägare!
Fortare.
Då skadas motorn, jag har inte råd med en ny.
Jag får betalt efter antalet jag tar ut, inte antalet jag tar tillbaka. Håll i er!
PORTO VELHO, BRASILIEN
Ta hand om bagaget.
Inte långbyxor, sa jag ju.
- Uppseendeväckande. - Det rör mig inte i ryggen.
Det var trevligt att ha er ombord, nu får ni treva er iland.
Det betyder "kliv av".
Glöm inte allt bagage ni släpat på. Han är bakom er.
Glöm inte Zaqueu. Han ser ut som tio men är egentligen 47.
Åh, vad fina. Har du gjort dem? Oerhört vackra.
Vad hemskt. - Ursäkta...
- Börja inte bråka nu. - Apor ska inte sitta i bur.
Titta, båtar...!
Nu unnar vi oss lunch på hotellet, ett bad och cocktails.
Det är inte därför vi åkt ända hit. Vi måste hitta mr Nilo och en båt.
NILOS FLODÄVENTYR
Frank är skyldig mig pengar.
- Frankie boy! - Säg inte så.
Vet du vilken dag det är i dag?
Tredje tisdagen i månaden. Pengarna, Frank.
- Var är de? - Här är de!
Jag tar lite till matkassan. Resten är dina.
Mer än så ska jag allt ha. Det här är ju ingenting.
En pytteliten del av mina pengar.
Du lånar för att köpa en ny motor, då ska jag ha ränta på pengarna.
Jag tar hand om den ett tag.
5 000 realer, sen får du tillbaka den.
Om en vecka, annars tar jag hela båten.
Du har ju fina båtar, du har alla båtar.
Inte än, Frank, men snart. Antagligen nästa vecka.
- Var har vi hamnat? - Härligt...!
Ursäkta, jag söker mr Nilo.
Fint folk...
Då var vi hemma.
Jag tror jag söker mr Nilo i hotellbaren.
- Skynda dig, annars åker jag utan dig. - Det känns alltmer lockande.
Ursäkta... Mr Nilo?
En trappa upp. Tack.
Mr Nilo...?
- Frank är skyldig mig pengar. - Jag skulle vilja prata affärer.
Det passar inte nu. I morgon bitti har jag gott om tid.
Jag vill ta det nu. Dr Lily Houghton.
Min bror och jag ska göra en båtfärd och fick ert namn.
- Ni har kommit fel. - Ni har väldigt fina vitsord.
Gå er väg.
Mr Nilo, ert namn står på varenda båt.
- Nu är ni väl ändå oresonlig. - Det är ni som försöker slå in dörren.
Jag har gott om pengar.
- Ni är ihärdig. - Ja.
Färden går uppåt floden, mot peruanska Anderna.
Regionen saknar namn på vanliga kartor -
- men den var en gång i tiden känd som Lágrimas de Cristal.
- Ni bär byxor. - Långbyxor. Ni också.
- Gör engelskorna det? - Vi är inte i England.
Det må vara chockerande...
Frank är skyldig mig pengar.
- Något att dricka? - Vem är Frank...? Ja, tack.
- Vindrink? - Samma som ni.
- Känner ni regionen väl? - Amazonfloden känner jag väl.
Världen är full av trevliga resmål. Lágrimas de Cristal vill ni inte besöka.
- Jag både vill och ska. - Inte alls, Brallan... Dit tar sig ingen.
- Det är ingen rolig semesterresa. - Jag är inte här på semester.
- Var har ni fått kartan ifrån? - Visst är den fin? Utsökt detaljrikedom.
Av Aguirres kartritare. Pappa hade kartan och berättade allt om Månens tårar.
- Är det pappas godnattsagor som lockar? - Kan ni ta oss dit eller ej?
Ja, men sen har vi ju denguefeber, anakondor och inte minst puka michuna.
Vildsinta kannibaler. Jag föreslår något ofarligt i stället.
Vi två - och era byxor - kan se oss om här.
Jag kan visa vattenfall.
Och så kan jag visa dvärgelefanterna. Så gör vi.
- Jag har tappat bort nyckeln. - Jaså minsann?
- Lönlöst. - Akta er, den är sylvass.
Som barn lekte jag med Delhis allra yngsta ficktjuvar.
Varsågod. Jag klarar mig utmärkt på egen hand.
Ska vi diskutera priset, eller ska jag ta en annan skeppare?
Två öl och två biffar, tack.
- Och vem betalar för kalaset? - Det gör mr Nilo.
5 000 realer räcker gott och väl.
- 10 000 med mig: en utmärkt kapten. - Och blygsam. Då säger vi 10 000.
10 000 för ditresan. Dör ni blir hemresan 15 000.
- Varför kostar det mer om jag dör? - För då måste jag bära er.
20 000.
Jag ska ha hela summan när vi vänder om före Lágrimas de Cristal.
- Varför skulle vi vända om? - På er begäran, när ni blir rädd.
Det ska vi allt bli två om.
Lily, titta vem jag hittade i hotellbaren: mr Nilo.
Han kan förhandla, men jag fick ner priset till 50 000.
Vem är det här?
- Inte mr Nilo. - Nej.
Då måste ni vara...
- Smakar det gott, Frank? - Frank som är skyldig pengar?
Nu förstår jag precis. Jag får väl skylla mig själv.
Tack, mr Frank. Hoppas vi aldrig ses igen.
Mr Nilo.
- Visslade ni...?! - 12 000.
- 10 000. - Utan motor?
Han kan inte ens ta er till dasset. Hans båt ser ut som ett dass.
Snabbare båt än La Quila finns inte. Och hon har Brasiliens finaste badkar.
- Varför skulle jag lita på er? - Jag är den ende som kan ta er dit.
Herregud!
- De känner om man är rädd. - Jag är inte rädd.
Det kan vara jag. Ljummen, blöt rädsla.
Sjas.
Håll er lugna!
Nu kom det mer.
Aj.
Han lyckades!
Tack ska ni ha.
Frank Wolff. Djungelnavigation. Bästa priserna, helt jaguarfritt.
Ni har många sidor som jag ogillar, men ni är ändå duglig, så...
- 12 000. - 15 000.
12. Hälften nu, hälften efteråt - vid liv.
Låter det bra, så ses vi på kajen.
- Vi åker morgon bitti. - Nej, om tio minuter.
- Det blir mörkt om två timmar. - Jaså?
- Vi åker om tio minuter. - Klokt.
Inte nu.
Inte nu, sa jag.
Duktig flicka, Proxima.
Du var lite sen, och du bet mig för hårt, men du var duktig.
Det är ingen modevisning, det där får inte plats.
Det är inte mitt.
Det är mitt, och jag klarar mig inte utan en endaste pinal.
Båten skulle bli så tung att vi blev kvar i hamnen.
Man måste ju faktiskt klä om till middagen.
Så ja.
- Vad ska ni göra? - Stoppa upp och skicka dem till Paris.
Vad ska ni ha?
Vad gör ni?!
MacGregor!
Den måste genast tas upp.
Hjälp!
- Mina tennisracketar! - Vi åker båt.
- Kläder och skor? - Nej.
- Lektyr och baddräkter? - Bra.
- Sprit? - Den tar vi.
Om ni hivar mer av mitt bagage så ska jag...
Jösses, vilken bjässe ni är... - Lily?
Lily?
- Nilo! Motorn! - Nu åker vi.
- Inte utan min syster. - Skynda på.
Damen!
- Nu åker vi. - Inte utan mina toalettartiklar.
- Slå av motorn! - Okej, dags att åka.
- Varför jagar de oss? - Ingen aning.
Engelskan.
Lily.
- Gira styrbord. Håll kursen. - Vad betyder det?!
- Vi måste... - Förlåt, Frank!
Bra kraft i slaget.
- Den här vägen. - Nej! Det är fel håll.
Det hållet.
Låt aporna vara, de klarar sig. Klättra inte upp där!
- Sluta! - Inte nu!
- Hur gick det, Brallan? - Bra.
- Jag försökte faktiskt varna för... - Jag vet.
Nej...!
Hoppa i! Vad väntar ni på?
Där är de!
- Var är Lily? - Där.
Självklart.
Kom igen.
Sightseeing?
Kul att du kunde komma.
- Varför hoppade ni inte i? - Hon kan inte simma.
- Och bokar en båt?! - Jag tänker inte bada.
- Och varför blev vi jagade? - Jag kan ha någonting...
...som andra också kan vilja ha.
- Jag antar att hon kom undan, Axel. - Ja, Ers Excellens.
Då tar jag hand om det själv.
Med trädet vinner Tyskland kriget.
Pilspetsen leder oss till trädet. Den får inte lämna hamnen.
Ytläge!
Vilka är det?!
Nu steg priset.
Ta skydd!
Kom igen!
- Vad hände? - Maskinstopp.
Ladda om!
- Ta rodret. - Jag är bättre.
Absolut inte ni.
Styrbord. Fort, innan han laddar om.
Varsågod.
Frank, kommer du här och stjäl min motor?
Försvinn, det här är min hamnplats! Det är slut med dig!
Sänk dem, så bärgar vi pilspetsen från flodbottnen!
- Ladda torpeder! - Laddar torpeder!
- Tack. - Varsågod.
Närmare.
Jag har ett förslag. Ibland behövs det lite...
Min maskin är det bara jag som rör.
Jag sa ju...
Varsågod.
Farväl.
- Är det en... - Torped.
Frank...
- Frank! Vad gör du?! - Vi hinner inte undan.
Frank!
Stackars liten, så du ser ut.
Jag är så ledsen. Maskingevär. Vem tar en ubåt till Amazonas?
Men du kom undan, varenda gång.
Ledig klädsel, tänkte jag.
Vet vi vem den mordiske galningen i ubåten kan vara?
Nej, men kaiserns yngste son har skrivit mycket om Månens tårar.
Jag skulle gissa att det är han.
- Det där blir väl ändå för varmt? - Inte alls.
Ögongloberna svettas.
Mår du bra?
Herre min skapare! Titta! Inia geoffrensis!
Vilka skönheter!
De tros vara förtrollade, kunna anta mänsklig skepnad.
Se dem inte i ögonen, det ger mardrömmar.
Tror man på sägner, bör man tro på förbannelser.
Nähä.
Jag hade en vindögd flickvän en gång, det tog slut.
Vi hade kontaktsvårigheter.
Herregud, skulle det vara roligt?
Dessutom kastade hon blickar efter andra.
Fånigt.
De flesta ler framför kameran.
- Har du inte sett en filmkamera förut? - Jag har aldrig sett en film.
Det är underbart skoj och man får uppleva världen.
Varför man nu skulle vilja det när man kan vara här.
Som att glida fram genom Edens lustgård. Det är så vackert.
Titta, Frank, heliconia.
Det finns fler olika arter i ett enda träd i Amazonas...
MacGregor, nu håller du inte rätt kurs. Vi ska ditåt.
Håll kursen. - Lágrimas de Cristal är ditåt.
Frank, nu har du nog fel.
Det är jag som är skeppare. Rakt fram. - Håll kursen.
Enligt kartan kommer man fram där. Både berget och bifloden är med.
- Vi kan spara två dagar den vägen. - Det går inte, vi måste ta den vägen.
- Där borta blir forsarna farliga. - Det förväntar jag mig att du klarar!
Gira styrbord eller nåt.
- Jag är åtminstone simkunnig, Brallan. - Det tror jag säkert, Skeppis.
- Skepparn, om jag får be. - Så gärna.
Denna gudsförgätna, oändliga Amazonflod med alla sina svårforcerade bifloder.
Dr Houghton och pilspetsen kan vara varsomhelst.
En enda människa har kommit i närheten av Månens tårar.
Vi får fråga honom direkt. Vi ändrar kurs.
Ers Höghet, Don Aguirres förbannelse... Visst är det väl bara en sägen?
- Vi kastar ankar över natten. - Kan vi inte bara fortsätta?
Nej, då överhettas bara motorn.
Nu längtar jag efter det utlovat lyxiga badkaret.
Är det där nere?
Nej, där finns det inget badkar. Vi har naturens eget badkar.
Ett 700 mil stort lyxigt badkar. Jag har värmt vattnet också.
Skulle drunkningsolyckan vara framme så tvåla bara in och skölj sen iland.
Jag är hungrig. Någon slängde all min mat.
Om tanken är att svälta oss för att avbryta färden, så lär det lyckas.
Skulle jag äta den?
Pirayor. Hellre äta än ätas.
Aldrig i livet.
Det var verkligen gott. Svårt att säga vad det smakar.
Blod.
Nu går jag och lägger mig.
Sov varsomhelst, utom i min hytt.
Varför i hela friden skulle jag vilja det?
Satan!
Det är oartigt att stirra.
Kvinnor i långbyxor...
Värst vad du var intresserad av min garderob. Vänj dig.
Fina ögon.
- Men perspektivet stämmer inte riktigt. - Va...?!
Du har rätt, irriterande nog. Tecknar du? Varför slutade du?
Jag hade tecknat allt och ville lära mig något nytt.
Du behöver kanske inspiration.
- Och du? - Jag saknar aldrig inspiration.
Vad gör du här? menar jag. Är du på jakt eller på äventyr?
Månens tårar... Sägnen är sann.
- Fel. - Jag tänker hitta den.
Tänk så många liv som kan räddas. Ett enda blomblad kan bota allt.
Läkekonsten blir sig aldrig lik. En veten- skaplig revolution, oerhört spännande!
- Blommornas Darwin? - Jag vill hjälpa så många jag kan.
- Rädda världen? - Det sa jag inte.
Mycket ädelt. Och mycket enfaldigt.
Du är förfärligt osympatisk.
Omusikalisk också.
Du riskerar ditt och din brors liv för att rädda okända människor.
- Jag bryr mig ändå. - Jag bryr mig inte alls.
Uppenbarligen.
Har man turen att ha en enda människa att bry sig om, behövs ingen större värld.
"Behövs ingen större värld."
Herregud. Herregud!
MacGregor!
Proxima!
Ner, Proxima! Ner. Ner.
Proxima!
- Är den din? Och allt rabalder... - ...var iscensatt.
- Finns det nåt med dig jag kan lita på? - Ingenting alls.
Lägligt.
Infödingarna fruktar platsen.
Här straffades Aguirre och hans mannar för att ha försökt stjäla pilspetsen.
Där.
Flodvatten.
Det är det här ni har väntat på.
Har man sett på maken... Sägnens huvudperson.
Flodvatten. Vill ni se mer?
En lång, plågsam väntan på att få återse floden.
Månens tårar kan bryta förbannelsen, befria er från djungeln.
Ni vill ha det jag behöver.
Tändhatt.
Pilspetsen är nära.
Ni ska leta rätt på den åt mig, så att vi båda får det vi vill ha. Är vi överens?
Lova.
Bra.
Vad var det jag sa!
Nu kommer smörkärnan. Beredd?
- Är det verkligen enda vägen? - Du valde den själv.
- Hur mycket "smörkärna" är det? - Stuva allt av värde under däck.
- Då ses vi på andra sidan. - Vänta...!
Tappa inte bort den.
Såg du? Den ska du hämta åt mig.
- Det var roligt så länge det varade. - Säg inte så.
Nu.
Inte du nu igen. Iväg med dig.
- Klarar du det här, Brallan? - Kör nu, Skeppis.
Sabla katt! Hon är på mig hela tiden!
Nu kör vi.
Herregud!
Känns det bra? Ska vi vända om?
Nej, jag börjar precis vänja mig.
Bra. Jag med.
Sakta ner!
- Ska vi vända om? - Kör!
- Blöta brallor, Brallan. - Det var vågen.
- Ge upp. - Ge upp gitarren.
Herregud!
Kom igen nu!
Gör aldrig om det där.
- Vi kan åka tillbaka till stan. - Dina första kloka ord.
Nå, vad säger du? Ska vi åka tillbaka?
- Inte? - Jag njöt i fulla drag.
Jag kände mig upprymd.
Du ser nämligen lite illamående ut. Mår du bra? Är du hungrig?
Helt klart hungrig. Ta lite gravad piraya...
Du skötte dig bra.
Har du den?
Är du full...?! Du är den värsta katt jag någonsin haft.
Hur orkar du? Det har gått två dagar och jag vill redan kasta henne överbord.
Man vänjer sig.
- Är hon alltid lika mycket... - Lily?
Dessvärre... Rusar in, tänker efteråt.
Lämpligt valspråk på latin.
Vad gör du?
Skyll dig själv.
Jag ska bara kika.
Hon säger vad hon vill till vem hon vill utan en tanke på andras känslor.
Andra råkar illa ut. Oftast jag.
Hon brås på pappa. Han var alltid på jakt efter osannolika saker.
Det finns inga förbannelser eller botemedel.
Och conquistadorerna var för 300 år sen.
Varför följde du med?
Det var det tredje föreslagna lämpliga giftermålet -
- med en charmig, välutbildad kvinna som kunde rida -
- där jag fått tala om för damen i fråga -
- att jag inte kunde tacka ja.
Inte till andra förslag heller.
Min lycka ligger nämligen...
...annorstädes.
Annorstädes?
Annorstädes.
Skål för det.
Jag skulle bli arvlös, släkt och vänner vände mig ryggen...
...för min kärleks skull. Jag hade blivit fullständigt utfryst...
...om det inte vore för Lily.
Hon har varit mitt stöd. Jag skulle följa henne ner i en vulkan.
Nu lägger vi ut!
Skulle du vilja förklara det här?
- Ni fick inte gå in här. - Här göms hemligheterna.
Lögn efter lögn. Du är falsk som få.
- Du letar också efter den! - Nej! Inte nu längre.
Det var väldigt länge sedan.
Visst, jag kom också för att söka efter Månens tårar. Jag har också en karta.
Och många fler.
- Aguirres kartritare var produktiv. - Ändå var hans sökande fruktlöst.
Jag har följt sägnen till varje by, varje ö, varje sandrev. Ingenting.
Nu är jag fast på floden och önskar mig bara bort.
Du hade inte den här.
Nu tänker jag klappa dig och du får inte äta upp mig. Förstått?
Närmar mig, gör kontakt.
Du är inte så farlig för att vara en stor mördarkatt.
Ovanligt omedelbart ogillande.
Lily!
MacGregor.
Vart för de oss?
In på huvudjägarnas område. Där vill man inte tappa huvudet.
- Inte nu, Frank...! - Jag kan inte låta bli.
- Lily! - Frank!
Frank.
- Vad sa du? - Att de ska låta er löpa och leva.
I gengäld lämnar ni saker och kläder. Jag stannar också.
Det är väldigt modigt, men det går jag inte med på.
Alla tre kommer aldrig levande härifrån. Gå nu...
- Nej! - Måste du alltid avbryta mig?!
Inte bra.
Åh nej.
"Det enda som jag vill ha av er är pilspetsen."
Skaka inte på huvudet, det tycker de inte om.
"Jag vet att ni har den. Den är vår och stals för länge sedan."
"Återbörda den och gå fri. Annars sliter jag den ur er hand."
"Efter att jag skrapat bort allt kött."
Du hörde vad den snälla kannibalen sa.
Min puka michuna-dialekt är lite rostig, så jag vill att du tolkar ordagrant.
Nej, jag kan inte ge er pilspetsen.
- Lily... - Säg det.
Jag har pilspetsen som tillhör ert folk.
Hon bråkar om pilspetsen.
- Jag ska lämna tillbaka den. - Hon är bråkig.
- Först måste jag finna Månens tårar. - Enerverande.
- Jag är beredd att dö för det. - Döda henne om ni vill.
- Men ni måste släppa de två fria. - Bara ni inte dödar mig.
Lily!
Kom igen, kämpa emot! Varför gör ni inget?
Lily...
Nästa gång får du betala extra för det här boogabooga-tramset.
Vi var överens.
Jag är trött på hela alltet och de fåniga dräkterna!
Du sa att det var en trevlig dam med en mesig bror.
- Hon kommer att råka illa ut. - Ja, hon är galen!
Galet beslutsam.
Lily, jag hann inte ställa in allt. Den som går på det får skylla sig själv.
Sluta!
- Mesig, minsann? - Men stark.
Bra kraft i slagen. Ett släktdrag.
Kan du översätta?
Kanske.
Det finns en del svårigheter.
Din engelska blir väldigt exakt när du vill ha nåt. Jag anar en förhandling.
Du förstår mig. Trader Sam tycker om att göra affärer.
Vill du ha hatten? Varsågod.
Nu har du allt ställt till det.
- Kommer hon över det, tro? - Knappast.
Det var inget personligt. Det var redan uppgjort.
Sviker man Lily är man död för henne sen. Död och begraven.
I sin kista.
- Balsamerad. - Jag fattar.
- Utdöd. - Jag förstår.
Stendöd.
- Gott öl. - Masato.
Spott som fått jäsa. Du dricker spott.
Man får tar seden dit man kommer.
Varför kom jag hit?
"Månens tårar har makt att bota allting."
Det här ordet finns inte riktigt på engelska.
En smärta...
...i själen.
Läka, läka... Läka själens sår.
I princip.
"Bevisa dig värdig genom att förvandla vatten till sten" -
- "och sedan bota ett krossat hjärta."
"För att tårarna ska blomma måste trädet stå i skenet av den gråtande månen."
Det är om två dagar.
"Trädet står dolt där månen blödde."
"Det sjönk i väst över ormens hjärta."
"Där gifttanden biter sig själv i svansen."
- "Där gifttanden biter sig i svansen." - Jag sa att det var komplicerat.
Klart ingen har hittat det. Trädet finns i La Luna Rota.
- Hur fort kommer jag dit? - På 2-3 dagar.
Och med kanot?
Säg till Skeppis att jag ska resa ensam.
- Det klarar du inte, Lily. - Säg att han missbedömer min förmåga.
Säg att farorna som lurar i djungeln är sånt hon inte kunnat läsa sig till.
Jag faller inte för hans fåniga knep längre.
Ensam på floden med den runt halsen överlever du inte. Vi måste hålla ihop!
Intressant ordval. "Vi" talar för tillit och ärlighet.
Okända begrepp för en lögnare som du. Du är självisk, arrogant -
- och inget att hålla i när åskan går trots din storlek.
Det finns inget "vi" längre. Slutbetalning och tack för ett underbart bemötande.
Här har vi en driver.
Driver.
Till allt över 200 meter.
Mindre avstånd: järnklubba.
Krigsmålning? Javisst.
Till en krigare. Toppen!
Det kittlar.
- Det går inte bort. - Tatueringsbläck nöts bort.
Det tar några årtionden.
Francisco...
Lily! Vi måste ge oss av med detsamma.
- Ge mig pilspetsen. - Så dum är jag inte.
Francisco...
Vad är det?
Nej.
- Du verkar förvånad. - Det är omöjligt.
Myten är sann.
Efter 400 år tillhör pilspetsen mig!
Rädda din familj!
Frank!
Det här klarar vi.
Frank...!
Vänta.
- Snälla. - Nu... Nej.
- Sluta! Vad håller du på med? - Jag försöker få fart.
- Det gick ju inte alls! - Du är för tung.
MacGregor!
Lily!
Förlåt.
Släpp!
- Nej! - Aguirre!
Driver.
- Snyggt! - Pilspetsen.
Frank!
Kom, fort!
Hoppa in! Ta kniven!
Nu!
- Vad är det? - Foten...!
Ge dig av. Undvik floden och spring.
Aguirre vill åt pilspetsen. Spring så fort du kan.
De kommer! Akta dig för floden!
Jag har henne!
Ge mig pilspetsen!
Aguirre, vi är för långt ifrån floden!
Det är bara jag.
- Såg du verkligen pilspetsen? - Inte bara det, jag höll i den.
Nu kan förbannelsen brytas och Francisco straffas.
Strunta i honom! Pilspetsen, Aguirre!
Månens tårar är det enda som rår på förbannelsen!
Djungeln förtär våra själar. Vi är äckliga.
Tala för dig själv. Jag är utsökt.
Har vi fortfarande en själ?
Månens tårar är vårt enda hopp.
Kvinnan i långbyxor håller pilspetsen borta från floden.
- Hon vet att vi inte kan följa efter. - Prinsen.
Han kan följa pilspetsen.
- Tala om för honom var hon är. - Underrätta prinsen!
MacGregor!
Frank...?!
Frank, du lever...! Hur kan det vara möjligt?
Jag såg dig dö. Hur är det möjligt?
Du har alltid hjälpt mig, men överlever vi så lämnar jag aldrig Kensington.
- Frank lever! - Det stämmer.
Du har någonting i ryggen.
Frank...?!
Francisco.
Francisco Lopez de Heredia.
Jag är ungefär 400 år gammal. Det är mycket, jag ska förklara...
- Inget blod. - Är du en vålnad?
- Nej, det är komplicerat. - Du är helt klart inte människa.
Det är svårt att tänka med ett svärd genom hjärtat.
- Trader Sam, dra ut det. - Vampyr?
Det har jag gjort för sista gången.
Nej.
- Doktor Houghton, inte sant? - Botaniker.
- Bara rätt igenom. - Det är meningen.
Väldigt konstig form. Har du sett spetsen?
Det är faktiskt rakt.
- En hand eller båda, hur gör vi? - Pröva med en.
Du behöver båda.
Nej, nej, nej... Det gör ont!
- Det gör det inte alls! - Frank, vill du bita i min pinne?
- Nej. Tack, det är bra. - Mot smärtan.
- Jag förstår vad han menar. - Säg bara till.
Du spänner dig och det gör mig väldigt nervös.
Man får vara nervös första gången. Det är det väl?
- Det vet du. - Jag har gjort det hundratals gånger.
- Vad menar du? - Den här gången känns det speciellt.
Långsamt! Så får du inte göra.
- Ska jag vicka lite på den? - Nej.
- Ta i ordentligt bakifrån. - Nej, det behövs inte.
Ta stöd med foten.
- Jag är lite nervös. - Var inte det. Nu räknar jag till tre.
- Skulle jag räkna? - Nej, jag räknar.
Jag drömde att jag åt lunch på Boodle's.
Doktorn.
- Dags att ge sig av. - Inte du.
- Jag kan inte lämna dig ensam. - Du kan ju ens gå.
Fundera på att vända om.
Jag klarar mig. Jag lovar.
- Luktar jag illa? - Förfärligt illa.
Vi får besök. Öppna luckan.
God dag, mina vänner.
Finns det någonting där?
Har ni hittat båten?
Inte det?
Inte båten? Pilspetsen?
Visa var pilspetsen finns.
Ett bi ger oss order.
Visa på kartan.
Där? - Ändra kursen!
- Kan biet tillhandahålla koordinaterna? - Var inte löjlig, Axel.
Tack.
395 år...
...fem månader och 13 dagar.
Jag trodde verkligen att du var död.
- Blev du ledsen? - Jag blev orolig.
- För min själ. - För expeditionen.
Och för dig.
Vad är du för någonting? Du blöder inte, jag tror att du andas.
- Du kan inte vara sann. - Jag vet inte vad jag är längre.
Men jag kan berätta vad jag en gång var.
Min pappa var legoknekt och han rekryterades av Aguirres pappa i Alger.
SPANIEN 1556
När pappa dog tog han hand om mig. Aguirre och jag var som bröder.
Aguirres dotter Anna hade blivit sjuk. Han svor att rädda sin ögonsten.
Resan är lång. Men jag kommer hem med en av Månens tårar.
Och sen kan du springa i månskenet igen. Botad.
Vi kämpade mot havet men besegrades av floden.
Djungeln var skoningslös.
Jag hade gjort allt för att rädda Aguirres dotter.
Jag kartlade till och med Amazonas.
Var du Aguirres kartritare? Har du ritat min karta?
Frank...
- Är de så bra? - Du är snudd på mästerlig.
"Snudd på"?
En efter en föll vi offer för djungeln.
Vi var nära döden, ändå vägrade Aguirre vända om.
Världen saknade mening utan hans dotter. Och sen kom de...
Vi hade dött om de inte räddat oss med Månens tårar.
Allt hade varit sant.
Blombladsceremonin hölls av hövdingen och hans dotter.
Allt hade blombladen läkt. Och med ens hade livslusten väckts.
Aguirre var lycklig. Snart skulle han kunna bota sin dotter.
Men hans tålamod tröt.
Aguirre krävde att få pilspetsen och få se trädet.
Du är ovärdig.
Hövdingen vägrade.
De hade bara visat oss vänlighet, ändå ville han döda allihop.
Hon har pilspetsen!
Jag höll av Aguirre, men han var galen.
Var inte rädd, ge mig bara pilspetsen.
Jag måste ingripa.
Ge mig den!
Spring!
En brors dolkstöt sårar mest. Förrädare!
Hövdingen visste att slutet var nära -
- och såg till att skydda pilspetsen och deras heliga träd.
Han uttalade en förbannelse om att vi alltid måste ha floden inom synhåll.
Var är hon?
För då skulle djungeln dra in oss för tid och evighet.
Aguirre hatade mitt svek.
Han hittade mig genom åren och vi kämpade mot varandra.
Gång på gång.
Jag tröttnade på huggen och såg till att han inte kunde göra mer skada.
Fångade i en grotta...
Var är floden?!
...där floden var utom räckhåll.
Vi måste ut härifrån!
Francisco, du ska få ditt straff!
I 300 år plågade djungeln deras kroppar och förvandlade dem till dagens monster.
Jag vet inte hur de tog sig ut, men jag gick säker länge.
- Vad gjorde du? - Jag gjorde det bästa av saken. En stad.
Det var roligt.
Skaffade vänner.
Miste vänner.
Då bestämde jag mig för att söka Månens tårar.
Jag byggde en båt.
Och jag gav henne mångudinnans namn: Quila.
Jag kartlade hela floden i mitt sökande.
Till slut gav jag upp. Och jag kan ju aldrig lämna floden - därav turisterna.
Men att vara ensam så länge. Nåja, inte riktigt helt ensam...
Genom åren har de tytt sig till mig.
Sen kom nästa och nästa och nästa.
Och próxima och próxima... Ja, alla heter Proxima.
Men du är bäst.
Livet är en önskedröm Vi går ej i sank
Där skulle du också sjunga. Jag tar det igen.
- Ro, ro, ro... - Snälla, sluta!
- Är vi framme snart? - Nej!
Nu vet jag.
Ett skepp kommer lastat med något som börjar på...
..."U".
Vill ni ha skjuts?
Jag följer inte med okända människor.
En kopp te?
Vad tycker ni om djungeln?
- Hur sa? - Djungeln.
- Förlåt? - Djungeln.
- Säg det långsamt. - Djungeln.
- Kan ni säga det i en mening? - Träden, insekterna... Djungeln.
- Jaså djungeln! - Jag sa ju det. Vad tycker ni?
- Jag trivs riktigt bra. - Nu har jag tappat intresset.
- Sir, vi är framme vid målet. - Då är det dags att förhandla.
Ta en titt.
Ser ni det fredliga puka michuna-folket? Med den här knappen -
- kan jag släcka 400 oskyldiga liv. Deras enda brott är att de lever.
Er syster och pilspetsen, vart är hon på väg?
Valet är ert. Ska de leva eller dö?
- Jag ska hjälpa dig. - Det är min tur.
- Man måste lyssna. Perfekt. - Inte illa.
Nu är det lugnt.
Vet du hur länge folk har letat efter den? Hur fick du tag i den?
Jag stal den.
Jag befriade den.
Jag har letat så länge efter den, men det är du som ska ha den.
Vad ska du göra när du hittar trädet?
Häva förbannelsen.
Vad händer då med dig?
Jag får välja.
Och jag väljer att få vila.
Lily. Allt som du ser för första gången har jag sett hundratusentals gånger.
Men det har aldrig betytt något.
Då så, var är de?
Jag känner inte igen...
- Var?! - Där.
Det räcker nog nu.
Trädet finns här och ska bli vårt. Mina upptäckter får inte nå deras härskare.
Har ni varit här länge?
Det här måste vara "vatten till sten".
Ska vi klättra?
Vi ska nog inte upp.
Nu har vi tur. Det finns en kammare med en spak. Spaken är nyckeln.
- Vad bra! - Fantastiskt.
Problemet är att de som byggde allt för länge sedan var mer finlemmade.
Så nu får du bada i Brasiliens finaste badkar.
Nej, nej, nej, Frank! Jag kan inte simma!
Du har aldrig prövat. Jag sköter simmandet.
Jag klarar det inte utan dig. Jag behöver dig.
Du får lov att lita på mig.
- Nej. - Jag tänkte...
Vänd dig om och titta på vattenfallet, är du snäll.
- Titta inte! - Har du byxor under byxorna?
- Bara lugn... - Något nuddade min fot!
Det var min fot.
- Förlåt. Jag är så rädd. - Ingen fara. Andas.
- Beredd? - Ja.
Lily!
Vad är det med dig?! Du lämnade mig!
Nej, men det var så mycket fisk...
Massor av pirayor. Jag räddade dig.
"Förvandla vatten till sten."
Efter 400 år har jag hittat det.
Vi hittade det!
- Blommornas Darwin. - Du får din frihet.
Floden är ju fin, men nu kan du resa och se världen. Se London.
Jag kan guida dig. Jag har en automobil. Jag kan vara din skeppare - om du vill.
Jag vill inget hellre, men jag har bestämt mig.
Det blir inget London för mig.
Ingen automobil.
- Jag har förberett mig. - Nej.
Min tid är kommen. Det har den varit väldigt länge.
- Nej. Du kunde få ännu ett liv. - Det är mitt val.
Det är fel, för du har väldigt dåligt omdöme!
- Din värld väntar på dig, den är din. - Den kunde bli din också.
Kanske behövs ingen större värld.
Kanske det.
Lily...
Lily.
Hej. Jag kan ha råkat tala om för en galning var du var.
Vi möts till slut.
Stor och stark.
Gå till kommandobryggan.
Jag tror bestämt att den här är er.
Får jag be om pilspetsen?
Nej!
Tänk att ni vill dela Månens tårar med ett vetenskapssamhälle -
- som inte ens släpper in er.
Att lägga så stor makt i händerna på på massorna vore ren galenskap.
Jag skulle inte bara vinna kriget -
- utan också regera för all framtid.
För bort dem.
Blicken framåt. Kursen mot trädet.
Dött sedan länge.
Ingen vet mer om Månens tårar än ni. Ni ska få det att blomma åt mig.
När ni har fått det ni vill ha kan ni väl döda oss ändå?
Jag skulle kunna döda er nu.
Jag gör det. På villkor att de släpps och jag får ett enda blomblad.
Jag känner till myter och seder som om jag hade upplevt dem själv.
Ska någon frammana tårarna så är det jag.
Om ni kan få trädet att blomma, är blombladet ert. Det lovar jag.
Det är enda sättet.
- Men lillebror stannar ombord. - Jag har faktiskt ett namn.
Underbart.
Varsågod.
Här.
- Hjälp honom. - Nej.
Inte?
Bara om jag också får ett blomblad.
Om ni också får ett blomblad...
Ett, inte två. Ni måste välja!
Vad säger vår starke man? Offrar ni ert blomblad för hennes skull?
Då får hon döda mig först.
Då säger vi så.
"Krigaren med brustet hjärta klättrade till bergets topp" -
- "och sköt sin pil mot månen."
"Månen kände smärtan och tårarna föll."
"På den platsen växte ett heligt träd."
Pilspetsen.
Rappa på!
Trader Sam sa att vi måste bota ett krossat hjärta.
Det är ingen pilspets, det är ett hjärta.
- Hjärtat kan inte läkas om det inte... - ...gått itu.
Blombladet, tack.
"Under den gråtande månen."
Vi måste plocka blombladen innan månen går ner.
- Varenda gång! - Förlåt.
Skjut!
Duktig mördarkatt!
Var är Lily?
Där uppe.
Då var det dags.
Månen är på väg ner. Trädet dör.
Lily!
Den här situationen känns lustigt bekant.
Ge mig blombladet.
- Nej. - Ni ska dö, på ett eller annat sätt.
Men får jag inte blombladet så dör er bror också.
Hans död blir mycket mer utdragen.
Ge mig blombladet.
Det räcker med ett. Ge mig det.
Aldrig. - Frank!
Släpp!
Ta rodret.
Du är den bästa katt jag någonsin haft.
Bort!
Ni har inte varit särskilt snäll mot mina små vänner.
Aguirre, hjälp mig ta blombladet! Ni får vad ni vill! Pengar, fartyg...
Spanien!
Kungligheter är opålitliga.
Aguirre, kvinnan i långbyxor...
Ta fast henne!
Aguirre!
Francisco har blombladet!
Stoppa honom!
Här ska du av.
- Hälsa Lily att hon hade varit min värld. - Vart ska du?
Proxima! Skydda honom. Du får ta över.
Hej då.
Sista färden.
Det kan bara sluta på ett sätt. Kom och ta mig.
Lily.
Han kraschar.
Han ska blockera floden.
Francisco!
Ge mig blombladet!
Han har det i fickan!
Nu räcker det!
Nu ska ni dö!
Nu har vi fått nog av er.
God natt.
Inte riktigt min avsikt...
En brors dolkstöt sårar mest.
Ge mig blombladet.
Han hälsade att du hade varit hans värld.
Var är blombladet?
Förlåt mig.
Du skulle ha det.
Stoppa båten!
- Frank... - Vänta.
Nej, Frank!
Francisco, vad har du gjort?! Det är värre än döden! Tortyr!
Du är den mest irriterande man jag någonsin träffat.
Lily...
Frank...!
Frank!
- Du blöder. - Aj, det gör ont.
Gör det? Det är ju bra.
Du sköt mig. Två gånger.
Ja, men du föll inte första gången. Det borde du ha gjort.
Ni är min värld.
- Har man sett på maken. - Nu har du varenda båt. Vårda henne.
Jag ska tala om Månens tårar. Sägnen är sann.
Vi vågade oss djupare in i Amazonas än någon tidigare expedition.
På vår färd suddades gränserna ut mellan liv och död, mellan då och nu.
Jag såg otroliga saker.
Förtrollade delfiner som kunde hemsöka drömmar.
Levande döda conquistadorer som djungeln hållit fångna i nära 400 år.
En kvinnlig indianhövding...
Det fungerade riktigt bra.
Men det här var en resa vars like det här sällskapet aldrig skådat.
Ett äventyr som borde höra hemma här.
Men har ni gjort er förtjänta av vårt äventyr?
Syftet med vår expedition var aldrig att bli omskrivna av en skock gubbar.
Min syster, numera vid Cambridge -
- har bett mig att tacka nej till medlemskap å hennes vägnar.
Och det gör jag mer än gärna.
Herrarna kan ta sin inbjudan...
...och köra upp den i sällskapet.
Hur understår ni er?!
- Är du redo för första körlektionen? - Jag tror det, Brallan.
Hoppas du vet vad du gett dig in i, Frank.
En bil.
Dina skämt är bara för roliga.
Något i hästväg.
Var den bra? Är du stolt över mig?
Översättning: Jennifer Warrender