Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ce face un om să fie extraordinar?
Toți vrem să fim normali...
LA MULȚI ANI PETRECERE
Dar nimeni nu vrea să fie banal.
Și ce înseamnă să fii normal?
Toți vedem poze frumoase pe rețelele sociale.
O petrecere normală, o familie normală, o fetiță normală adorabilă.
Dar mereu se ascunde ceva dincolo de aparențe.
De cele mai multe ori, Lindy pare normală,
dar, ascuns în ADN-ul ei, se găsește un har.
Unii îi spun „problemă” sau, mai rău, „tulburare”
care așteaptă să fie activată.
Și asta o face complet anormală.
Când oamenii fac lucruri rele,
Lindy nu se poate controla.
Poate că, dacă ar fi avut o familie normală, iubitoare,
ar fi putut fi extraordinară.
Dar, ca și Lindy, mami și tati erau chinuiți de propriii demoni.
Poate că motivul era că pastilele o făceau somnoroasă pe mami,
că tati se înfuria când bea prea mult.
N-o să știm niciodată.
Dar, orice ar fi fost, Lindy n-a primit niciodată iubirea de care avea nevoie.
În schimb, a devenit tot mai furioasă,
iar tulburarea ei s-a agravat.
Și părinții au aflat diagnosticul.
Doctorii îi spuneau „tulburare explozivă intermitentă”.
TRANSFERUL DE TUTELĂ AL LUI LINDY LEWIS
SPITALUL KING EDMUNDS CHISWICK, LONDRA
Nu era în siguranță în libertate
și nimeni nu era în siguranță în preajma ei.
Dacă voia să trăiască,
trebuia să trăiască singură,
izolată de restul lumii, până avea să se găsească un leac.
Cantitatea uriașă de cortizol din organismul lui Lindy
o făcea mai rapidă și mai puternică decât oamenii normali.
Iar asta o făcea foarte interesantă pentru anumite persoane.
Dar starea ei o făcea și foarte instabilă.
Mult mai furioasă decât oamenii normali.
Lindy ceda foarte ușor.
Imediat ce era provocată, izbucnea.
Dacă nu se putea controla, nu era utilă nimănui.
Așa a început viața ei de cobai uman.
Rezultatele variau.
Așa că s-au gândit că armata i-ar putea oferi o disciplină
care să-i canalizeze talentele unice.
Sau poate că nu.
Oprește-te!
Lasă-l în pace!
Erau foarte amabili și înțelegători.
E de mirare că nu a ajutat.
Sigur, toate aceste „tratamente” au înrăutățit lucrurile.
Ai fi crezut că învățaseră să n-o înfurie.
Părea tot mai probabil
că o s-o închidă și o să uite de ea.
Lindy avea să fie singură... pentru totdeauna.
Apoi, o mare realizare, șansa de a fi normală.
Tratamentul era brutal, barbar, scandalos
și, în mod surprinzător, eficient.
ȘOC
E ridicol! Te aștept de cinci minute.
Cât de greu e să-mi găsești cheile de la mașină?
Știu, îmi pare rău, aveți puțină răbdare.
În fișa postului tău scrie „imbecilă”?
Îmi pare rău, sunt o mulțime de chei aici.
Și ești prea proastă chiar și pentru salariul minim.
- Asta e cheia dv.? - Da, asta e, cretino!
Îmi pare rău.
E mașina mea.
- Ai uitat ceva. - Ce?
Să te porți frumos.
- Asta e cheia dv.? - Da, asta e, cretino.
Bine...
Să nu crezi că-ți dau bacșiș.
Justin? Bună! Sunt Lindy.
Bună!
Nu rămân.
O întâlnire părea o idee bună, dar n-am starea necesară.
Nu voiam să dispar fără să spun nimic,
- ... nu sunt chiar o jigodie. - Bine.
Și tot nu e cea mai proastă întâlnire din câte am avut.
Mă simt prost. Îmi pare rău.
Herpes. Herpes, clamidioză, negi genitali.
- Bine. - O fată a enumerat
ce boli venerice avusese.
A fost ceva surprinzător.
Da. Negii sunt, de obicei, surprinzători.
N-ai o poveste cu o întâlnire oribilă?
Eu? Nu prea ies la întâlniri. Nu.
Pentru că pleci înaintea întâlnirii?
Nu, de obicei nici nu intru.
De ce?
Urăsc oamenii.
Ce fel de oameni?
Nu știu, oamenii care vorbesc cu gura plină,
oamenii care plescăie, oamenii care fredonează.
Bărbații care poartă blugi cu șlapi.
- Nu-i suport pe cei care merg încet. - Da.
- Sau îți urează o zi bună. - Poate nu vreau o zi bună.
- Sau cei care vorbesc în lift. - Da.
Dar ăia care se bășesc în lift sunt mai răi.
Te bășești în lift?
- Tu te bășești? - Nu, sunt din Anglia, noi nu...
- Sunteți gata să comandați? - Nu rămân, așa că nu știu.
Dacă nu rămâne, trebuie să luăm masa.
- Bine. - Acum.
Bine...
O să...
O să iau pui.
Pește. Fără muguri de pin.
Nu schimbăm rețetele.
Nu, sunt alergic.
E politica restaurantului.
- Bine, paste, atunci. - Au sos de nuci.
- Porc? - Crustă de fistic.
- Atunci, sugerați-mi ceva. - Nu-mi vorbiți pe tonul ăsta.
- Nu aveam niciun ton. - Ba da.
Mă împiedici să-mi impresionez prietena, e jenant.
O să iau pui.
Sigur.
Mulțumesc.
- Să-mi spuneți dacă mai doriți ceva. - Mulțumesc.
Dacă voiai s-o înjunghii, să știi că nu m-ar fi deranjat.
- Mă duc la baie. - Bine.
Vin imediat.
Știu.
Un tip tocmai i-a spus soției că are o aventură.
Proteza unei babe a rămas în friptură.
Dar să vezi cum era un tip aflat la prima întâlnire!
I-am răspuns obraznic și era să plângă în șervețel.
Iar tipa stătea și se uita cum se chinuie.
Ce jenant a fost!
E amuzant să-ți bați joc de clienți.
E propriul meu spectacol cu ciudați.
Tipul era alergic la aproape tot meniul.
Era penibil.
Știu.
Nici nu...
Te sună mai târziu.
Băga-mi-aș!
Ce bunăciune...
Futu-i!
Nu merge.
Bine. Repară-l.
- Cred că ai devenit imună. - Nu.
E un tratament avangardist.
Sigur o să primești premiul Nobel după ce mori.
- Mă ameninți? - Îl repari sau nu?
- Bine. - În regulă.
Poftim!
Probabil că te-au copleșit emoțiile,
dacă ai blocat sistemul.
Da, am un nivel neobișnuit de mare de cortizol,
așa că am mereu emoții puternice.
Dar nu poți folosi biochimia ca scuză de fiecare dată.
Bănuiesc că întâlnirea a fost dezamăgitoare.
Având în vedere că obiectivul era să verific
dacă mă descurc în situații sociale obișnuite
fără să bat pe cineva, răspunsul e „da”.
A fost o mare dezamăgire.
Cât de grav l-ai rănit?
Nu cu el am avut treabă.
- Dar pe cine ai bătut? - Pe o chelneriță.
Nu contează. Chestia ta a eșuat.
Lindy, nu e un leac, ți-am mai spus.
N-o să facem progrese
decât dacă începi să-ți accepți trecutul.
- Ți-am spus povestea mea. - Una e
să vorbești despre trecut și alta e să îl lași în urmă.
Asfixiere?
Hemoragie jugulară.
Elegant. Poftim!
Am crescut voltajul,
dar organismul uman are limitele lui.
Nu-ți pasă de mine, sunt doar un experiment.
De ce aș risca tot ce am creat, dacă nu mi-ar păsa?
De ce nu recunoști că-ți place tipul?
Pentru că nu mi-a plăcut.
Bine.
Nu contează.
Seara trecută a demonstrat că terapia expunerii nu dă roade.
Ce ai vrea să fac?
Să-ți pun lipitori pe piele?
Să-ți fac o trepanație, să eliberezi demonii?
Să te pun să-ți bei propria urină?
- Am încercat deja. - Scârbos!
Cred că trebuie să recunoști
că soluția la problemele tale e o conexiune umană strânsă.
Nu mă face bine un penis, dr. Freud.
Am încercat.
Îți place tipul ăsta, ai putea să ai o relație cu el.
Te rog, du-te naibii!
- Eu mă refer la iubire. - Nu vreau un iubit.
L-aș face să-și înghită dinții.
Poate că nu. Dar de ce să te îndepărtezi de cineva
care te-a făcut să simți ceva?
Mă îndepărtez de tine, mă calci pe nervi.
Mulțumesc.
- Pe săptămâna viitoare! - Abia aștept.
VIAȚA ÎNSEAMNĂ CONEXIUNI - SUNĂ! MINUTE ȘI DATE NELIMITATE
FII ȘEFUL TĂU ȘI CONTROLEAZĂ-ȚI SPAȚIUL
Ce tare a fost!
- Mulțumesc. - Nu e rău, nu?
- Uau! - Și nu e nicio chelneriță imbecilă.
- Nu. - Mă bucur că m-ai sunat.
Nu vreau să ratez o nouă șansă de a dezamăgi o fată drăguță.
Și cum ai de gând să faci asta?
Nu știu.
Consideri contabilii bestiali?
Depinde. Pentru cine lucrezi?
Pentru o companie privată. Pe șeful meu îl cheamă Barry.
Tu cu ce te ocupi?
M-am ocupat de securitate.
Bine. Deci te pricepi să folosești cătușele.
Ca un paznic dintr-un bar infect, nu ca un sado-masochist.
- „Ca un paznic...” - Ce?
- Cântărești cam 48 kg. - Nu mărimea contează.
Atunci, ce?
Alte lucruri, viteza, rezistența, curajul, de-astea...
Bine. Ce s-a întâmplat?
Încerc să-mi schimb cariera.
- Ai fost concediată. - N-a fost vina mea.
Adică a fost în totalitate vina mea, nu știu.
Nu mă pasiona deloc.
Nu?
Dar ce te pasionează?
Îmi place fotografia.
Da? Ce fotografiezi?
În principal, nuduri de contabili.
Nu știu, oameni care-și văd de viață.
Fac fotografii cu telefonul pentru plăcerea mea. Nu e...
Sună un pic pervers.
Mă masturbez frecvent.
Îmi pare rău dacă par plictisitor.
Mulțumesc că-ți ceri scuze, chiar sunt plictisită.
N-am ce face în privința asta.
- Ar fi câte ceva. - Ce?
Poate că e o greșeală.
Te avertizez, nu mă pricep la relații.
Cât de rău poate să fie?
Foarte rău.
Nu mi-e frică de tine.
Poate că ar trebui să-ți fie.
Stai... Așteaptă...
Asta e...
Sunt...
- Sunt... - E cumva...
O chestie perversă sau...
Nu.
Bine.
Justin, chestia e că eu...
Nu e mare lucru.
E în regulă.
Bună dimineața!
După-amiaza, de fapt.
Erai așa drăguță când dormeai, că n-am vrut să te trezesc.
Nu prea mi se spune că sunt drăguță.
Chiar ești... când lași garda jos.
Apartamentul tău e ciudat.
Într-un sens pozitiv.
Ce-i cu farfuriile și paharele de plastic?
- Abia te-ai mutat? - Nu, dar nu-mi place să spăl.
Pe lângă cea mai scumpă gogoașă din lume,
ți-am mai luat ceva.
Sunt fantastică în pat?
Da.
Doamne!
Nu, e prea mult.
Ba nu.
- Îți place? - La culme. Mulțumesc.
Apropo, aseară... Eu nu fac așa ceva niciodată.
- Nu? - Niciodată.
Mă bucur că ai făcut-o.
Ești plină de surprize.
Iar chestia asta e una dintre ele.
Poți să-mi explici? Dacă tot ne cunoaștem mai bine...
Da...
Știi ce? Nu e nevoie, iartă-mă.
O să-ți spun.
E un tratament nou pentru o chestie.
- N-o să mori, nu? - Nu.
Nu? La ce noroc am...
Cunosc o femeie incredibilă, dar mai are șase luni de trăit?
Nu, am... o problemă cu controlul impulsurilor.
Și asta mă ajută să scap de ea.
- Ca Tourette? - Nu.
Un pic mai serios de atât.
Bine. Ai încercat să meditezi?
Da, oarecum.
Yoga.
Medicamente.
Sporturi extreme.
Am încercat multe, am învățat multe abilități inutile,
dar asta mă ajută.
Nu văd nimic rău la tine.
Nu. Trebuie să mă duc la muncă.
- Nu poți să spui că ești bolnav? - Am întârziat. Nu.
- Barry o să-mi smulgă boașele. - Bine.
Lasă boașele în pace, au fost bune.
Nu poți să spui că a intervenit ceva cu alt client?
Am unul singur și mă plătește pentru exclusivitate, așa că...
- Bine? - Bine.
Vino la mine diseară. Gătesc.
Sunt ca un ninja cu o bucată de halibut.
Da!
Taxi!
Taxi! Stai!
- Doamne! - Nu, e în regulă.
- Ce? - E în regulă, calmează-te!
- Ai venit mai devreme. - Abia așteptam să te văd.
- De ce? - Pentru că ești genial.
Ești un geniu îndrăzneț și strălucitor.
M-am vindecat.
Te-ai văzut iar cu el?
Și am avut un impuls,
dar nu să-i rup picioarele, să-i sparg fața, să sar pe el...
De fapt, am sărit pe el, dar a fost ceva cald, romantic,
murdar...
Faci progrese.
- Foarte bine. - „Foarte bine”?
E genial!
Mi-am scos vesta.
- Uau! - Încă două săptămâni
și n-o să mai am nevoie de ăsta.
Foarte bine, dar cred că e o euforie temporară.
Mă gândesc numai la el.
La mâinile și la fața lui, părul îi miroase incredibil...
- Bine. - Penisul!
Era să te sun când o făceam.
S-a mărit de zece ori, ca o umbrelă telescopică.
- Am auzit de așa ceva. - Da.
Dar n-am mai văzut. Unul care crește mult. Uimitor!
Da.
Nu știam că există așa ceva.
- Și diseară îmi gătește. - Termină!
Pește.
Pește? Dar nu-ți place peștele.
- Oamenii se schimbă. M-am schimbat. - Așa e.
Adevărat. Hai să discutăm despre asta.
E prea plictisitor, vreau să sărbătoresc.
- Putem deschide o sticlă? - Nu, e zece dimineața.
Ești un prieten rău.
Nu-ți sunt prieten, ci psihiatru.
Vreau să vorbesc despre scule, ar trebui să te bucuri.
Scârbos! Nu.
- Stai jos! - Azi n-am nevoie de o ședință.
Ba da, pentru că ești maniacală,
iar asta mă agită. Îmi fac griji pentru tine.
- Nu te agita. - Dar o fac.
- Te iubesc! - Bine. Și eu te iubesc.
- Eu te iubesc mai mult! - Doamne...
LUĂM CINA ÎMPREUNĂ? SIGUR
Alo?
Justin?
Nu. Sunt detectivul Vicars. Omucideri.
POLIȚIE
De unde știți că a fost ucis?
Cadavrul a fost găsit într-un tomberon, împușcat de două ori în cap.
Erați împreună de multă vreme?
În seara asta era a treia întâlnire.
Urma să-mi gătească.
- Pește. - Somon?
Halibut.
Îi cunoașteți prietenii, rudele, colegii?
Nu, știu că e contabil.
Era contabil.
Dar avea un singur client. Un tip pe nume Barry.
O să-l găsim pe vinovat.
Să nu-i dăm speranțe false. Statistic, sunt șanse mici.
Nu-i dau speranțe false. O asigur că facem tot ce putem.
- Unii preferă sinceritatea. - Unii preferă compasiunea.
- Pot să-l văd? - Nu.
- Doar rudele. - Pot vorbi cu familia lui?
- N-am găsit pe nimeni încă. - Cine se supără dacă-l văd?
- Politica. Astea sunt regulile. - Îi plac regulile.
Ne pare foarte rău pentru pierderea suferită.
Se pare că era implicat în afaceri dubioase.
Ați avut noroc.
Sunați-ne dacă vă amintiți ceva.
Mulțumesc.
Ce mama dracului a fost asta?
Era supărată. Suferea, încercam s-o alin.
Cred că e furioasă.
Nu cred.
De asta îți place.
Îți plac femeile care ascund un pic de furie.
Sunt mai bune în pat.
Până când se întoarce împotriva ta.
„Sunt un polițist mare și tare.
„Lasă-mă să te îmbrățișez și să-ți alin vaginul îndurerat.”
Vreau să-i alin vaginul.
Nu e mare lucru.
M-a făcut bine, iar acum a murit!
- Nu funcționează. - Îți dau un sedativ.
Încetează să te mai electrocutezi. Lindy!
Nu mi-e frică de tine.
Lindy?
Unde e?
În mâna ta.
Cum te simți?
Îmi vine să-ți strivesc țeasta cu mâinile goale.
Îmi pare rău pentru Justin.
Dar ei se purtau de parcă nici n-ar conta.
- Cine? - Polițiștii.
Lasă-i pe ei, concentrează-te asupra ta.
Credeau că șeful lui e implicat cumva.
E normal. Nu?
Avea un singur client. E ciudat.
- Sigur găsesc ei o soluție. - Dă-i în mă-sa!
Nu, trebuie să aflu cine l-a omorât.
Trebuie să vorbesc cu șeful lui Justin.
- Oprește-te o clipă... - Ce-ar fi să-ți rup gâtul?
O să-i găsesc pe nenorociții care au făcut asta.
Dacă pornești pe drumul ăsta, n-o să te faci bine niciodată.
- Băga-mi-aș! - O să omori pe cineva.
- Da. - Trebuie să-ți spun ceva.
Unii plâng, unii beau, unii scriu poezii infecte.
Eu rănesc oameni.
Măcar să mă folosesc de asta.
Vicars.
Bună ziua, detective Vicars.
Trebuie să stăm de vorbă.
Cred că am informații noi, dar mi-e frică.
Puteți să veniți la mine acasă?
Da, venim imediat.
Alo?
Bună, Lindy! Sunt detectivul Vicars.
- Lindy? - Bună seara!
- Ești furios, nu? - De ce furi probe?
- Vreau să aflu ce s-a întâmplat. - Asta e meseria mea.
Și cum merge?
Te-am găsit pe tine, nu?
- Poftim? - Partenera mea vrea să te aresteze
pentru obstrucționarea unei anchete, jaf și alte chestii,
pentru că e exagerat de scrupuloasă.
Eu vreau să-ți dau șansa să vii la secție
și să lămurești neînțelegerea asta. Fără să mai ajungi la pușcărie.
- Ea urcă la tine. - Paștele mă-sii!
- Unde ești? - Am parcat în față.
- N-o să mă împuște, nu? - Nu.
- Nu mișca. - Băga-mi-aș!
Sau poate că da.
O să pui mâinile pe cap. Îți pun cătușe,
te duc la secție, te arestez.
- Dar dacă am alte planuri? - Te împușc.
Și o să pierd timpul scriind un raport.
În loc să-l vânez pe ucigașul iubitului tău.
Nu era încă iubitul meu.
- Probleme de implicare? - Eram la început.
De parcă nu era destul de greu să ai o relație în oraș.
Găsești un bărbat bun și... bum!
Două gloanțe în creier.
Partenera ta e nemaipomenită.
Bună, Nevin!
E cumva... Nu pot să cred!
Dă-mi telefonul!
Nu-mi spune că ai sunat suspecta de crimă.
Iartă-mă, am o zi proastă.
- Nu mișca! - Nu l-am ucis eu.
Jigodie!
- Alo? - Bună!
E totul în regulă? Nevin e teafără?
- Sunt un pic ocupată acum. - Cu ce anume?
Îmi amintesc cum merge schimbătorul manual.
Ce...
Prostul naibii!
Pe toți dracii, recunosc sunetul ăsta.
E un McLaren 600LT Spider.
E o mașină.
Una foarte rapidă.
Încă mai ești la telefon cu javra aia ciudată?
Dă-o naibii! Pornește!
Unde ai învățat să conduci?
- Măcar încerci s-o prinzi? - Accelerația e la podea.
Mi-e greu să mă concentrez dacă vă tot ciondăniți.
La naiba!
Haide!
Încep să mă obișnuiesc cu schimbătorul.
La naiba!
Rămâi la telefon. Încerc să te ajut.
Bine.
Trebuie să mă concentrez, mă bucur că am stat de vorbă.
Nu, stai! Dacă faci asta, ești pe cont propriu.
Ca întotdeauna.
La naiba!
Încerc să te ajut. O să moară cineva din cauza ta.
Dacă voi credeți că sunt vinovată de moartea lui Justin,
habar n-aveți de meserie.
- Nu credem asta. - Vorbește în numele tău.
Fir-ar al naibii!
Da!
Ce dracu'... Eu nu fac asta.
- Nu fi fătălău! - Bine.
Dacă nu poți stabili motivul epidemiei,
nu știi câți zombi trebuie să ucizi.
O sabie-laser rezolvă ambele probleme.
Poți să prezinți un scenariu realist?
Da, o apocalipsă zombi reală.
Și nu poți să reîncarci celula de diatium a sabiei laser
după ce se golește.
Celulele de diatium nu se epuizează, reciclează energia.
Cine e șeful aici?
Eu sunt managerul.
Atunci, ești ultimul om cu care vreau să vorbesc.
Am nevoie de cineva care știe ce face.
Care e cel mai mare tocilar de aici?
- Andy. - Andy.
Andy.
Ți-ai uitat parola sau așa ceva?
Nu. Omul pe care îl iubeam a fost ucis, i-am furat telefonul de la poliție
și acum trebuie să-i prind pe ticăloși și să-i ucid.
Super!
Și... am intrat.
Chiar ești bună.
Evident.
Nu sunt multe date.
E de unică folosință. Iubitul tău era traficant de droguri?
Nu, contabil.
Nu era... Încă nu eram...
Da, înțeleg.
- Eu nu. - Te-ai bășit pe gură, Doug?
Scuze.
Ultimele șapte apeluri provin dintr-o clădire abandonată din centru.
- Dubios. - Ce înseamă asta?
Nu știu. Să vedem a cui e.
Barry Kasparzki.
E considerat traficant de arme de către FBI.
Dumnezeule!
Ăsta e tipul.
- Cât îți datorez? - Nu-ți permiți tarifele mele.
Mulțumesc.
Băieți!
Oricare ar fi problema, sunt sigură că putem discuta.
- Banii. - Da.
Nu-ți plac pariurile?
E prea târziu să pun un dolar pe celălalt?
Tu sângerezi și lași stânga jos.
Ce se întâmplă?
Tu ești Barry? Bănuiesc că da.
Tu pari să fii cel mai implicat.
Ce vrei?
Vreau să vorbim despre telefoanele date contabilului tău.
L-ai ucis?
Ești polițistă? Agentă FBI?
Nu. Iubita.
Adică așa-zis „iubită”...
Am ieșit doar de două ori, dar aveam speranțe mari.
- Țineam pumnii. - Nu l-am ucis.
- Dar știi cine a făcut-o. - Probabil.
Uimitor!
Mă scutești de multe bătăi de cap.
- Ești un drăgălaș. - N-am zis că o să-ți spun.
Chiar trebuie să sparg fețe
și să rup oase?
Bine. Uite cum facem.
Dacă-ți bat cei mai buni trei oameni, îmi spui cine a fost?
Pare distractiv.
Tu, tu și tu.
Dar nu trei la rând.
Toți deodată.
Îmi plac provocările.
Care sunt regulile?
Fără reguli.
Bine.
Am ghicit.
Ajunge!
Lupta s-a încheiat.
Toată lumea afară!
Dacă avea mărul lui Adam mai mare, ar fi fost chiar plăcut.
Nu te superi, nu? Sunt un pic însetată.
Aveam nevoie de asta. Urma să-mi spui cine l-a ucis pe Justin.
Bărbații ăia
lucrează pentru mine, mă respectă și mă omagiază.
Fac asta pentru că știu că sunt om de cuvânt.
Treburile astea nu le fac publice.
Pentru că adevărul e
că tot ce am se datorează unui singur lucru.
Că nu am fost niciodată un om de cuvânt.
Dacă nu te superi, nu vreau să mă murdăresc pe costum.
Bine. De ce bătrânii scârboși subestimează mereu femeile?
Interesantă culoare de boașe!
Cum se cheamă? Sânge de bou? Morcov?
Tipic pentru o femeie, sari direct la coaie.
Fac asta doar când mă grăbesc.
Deși evoluția n-a fost generoasă cu voi,
v-a pus butonul de pornit-oprit
în față, la îndemâna oricărui animal de pradă.
Cine l-a ucis?
- Nu știu. - Nu te prosti!
Gareth Fizel!
Gareth Fizel?
- Da, e șeful meu. - De ce și-ar ucide contabilul?
Poate că îl fura.
Nici măcar guvernul nu face prostia să se ia de Fizel.
Tu chiar ești atât de proastă?
Cred că sunt exact atât de proastă.
Îți face plăcere?
Am primit dosarul ei.
Iubita ta
a comis violențe, ultraje, hărțuiri.
La capitolul slujbe sunt chestii secrete.
Are abilități și probleme cu furia. Nu e o combinație grozavă.
Nu cred că e genul care să-i zboare creierii iubitului ei.
Sper că nu, altfel, tu urmezi.
Dacă-i sare iute țandăra, nu înseamnă că e ucigașă.
Asta se întâmplă când nu respecți protocolul.
Uneori, logica învinge protocolul.
Nu.
Prefer să fiu aia mai deșteaptă în relația asta.
Și eu ce mai mănânc?
Să văd ce fur de la victima împușcată de alături.
Mereu ai grijă de mine. Mulțumesc.
RAPORT SUBIECT LINDY LEWIS
TATĂ: PETER LEWIS, DECEDAT MAMĂ: PAMELA LEWIS, DECEDATĂ
Ești alergic la latex? Nu ești distractiv.
Ce producție uriașă de urină! Bravo!
Nu te obosi.
Aș fugi, iar tu te-ai simți castrat dacă ai încerca să mă prinzi.
Îți luasem un buchet, dar i l-am dat unei femei din lift.
Tocmai fusese diagnosticată cu ceva oribil,
nu se mai oprea din plâns, era ciudat.
Mă bucur că ești teafăr. Voiam să-ți mulțumesc că m-ai avertizat...
Îți dădeam șansa să faci ce trebuie.
Mulțumesc pentru șansa asta.
- Am aflat cine l-a ucis pe Justin. - Cine?
Gareth Fizel.
Ai dovezi?
Nu ești genul de om căruia să-i pese de dovezi.
Ce știi despre el?
Un miliardar singuratic, băgat în mai multe afaceri necurate,
e practic de neatins.
O să-l ating eu... rău de tot.
Foarte mult. Și nu într-un mod plăcut.
- Unde-l găsesc? - De ce faci asta?
Chiar merită să-ți riști viața pentru Justin ăsta?
Da, eram la început,
nu știam în ce porcării e băgat.
Dar știu că era un om bun.
- Nu merita să moară așa. - Nimeni nu merită.
Nu, dar...
De obicei, oamenii mă fac să-mi doresc s-o iau la fugă sau să le rup degetele.
El era de treabă.
Era foarte de treabă.
Sunt mulți bărbați de treabă.
Da. Toți se tem de mine.
El voia să-mi gătească pește.
Imperion Tower, în centru.
- Mulțumesc. - Dar nu te las să te duci acolo.
Nu ești în măsură să mă oprești.
Dar eu sunt.
Vai...
Treci înapoi!
Stai!
Scuze.
Jigodie, treci încoace!
Bună!
Băga-mi-aș!
Încetează!
Nu mișca!
Nu mișca, nu respira, nu te băși.
N-o să faci scandal aici.
Te împușc.
- Lasă pistolul jos. - De ce aș face asta?
- Vreau să fii pregătită. - Pentru ce?
Pentru asta...
Prinde!
Nu mișca!
Să nu îndrăznești! N-o face!
- Pe bune? - Am încredere în tine.
Pot să vă ajut cu ceva?
Gareth Fizel.
Nu e nimeni aici cu numele ăsta.
O să fie mai puțin dureros dacă mă ajuți.
Bună seara!
Pot să vă ajut cu ceva?
Dle Delacroix, femeia asta întreabă de un domn Fizel.
Și m-a amenințat.
Ești concediat.
- Pentru ce? - Pentru tonul tău.
Domnișoară, poftiți!
A fost senzațional cum ți-ai etalat bărbăția.
Ciudat! Aș fi crezut că șeful cel mare e la ultimul etaj.
Așa și e.
O lovitură în plin plex brahial.
Foarte tare!
Probabil că lucrezi la pază, dacă nu cumva e o întâlnire oribilă.
Șeful pazei. Iar tu...
O să fac pe mine. Am băut patru Red Bull pe drum.
Pentru asta e scurgerea?
La ce folosesc astea?
A fost o idee proastă să le scoți. Am nevoie de ele.
Pentru ce?
Am probleme cu inima.
Acum îmi aparțin.
- De ce ai venit? - Ca să vorbesc cu șeful tău.
În ce problemă?
L-a ucis pe Justin.
- Care Justin? - Contabilul lui.
De ce l-ar fi ucis pe Justin al tău?
Nu știu, un contabil banal
care măsluiește contabilitatea unui traficant dubios de arme
e asasinat dintr-o dată și aruncat în tomberon?
Se pare că știa secrete.
Părea o pistă bună.
În plus, mi-a spus Barry.
Ești rudă cu decedatul?
Nu. Eram...
- Nu, noi... - Înțeleg.
- Serios? - Nu.
Nici nu mă interesează.
Îți dau șansa să pleci de aici în liniște.
Și dacă nu vreau?
O să afli la ce folosim scurgerea.
Și... O să păstrez alea.
Vesta mea de salvare.
Îmi trebuie vesta.
Scuze de deranj.
Ne-a vizitat o femeie.
E stranie.
Trebuie să cobor din mașină.
Poți să mă lași să cobor?
Domnișoară, nu vreau să par nepoliticos, dar trebuie să vă duc acasă.
Descuie și dă-mi drumul!
Întreba de un contabil.
Să ne facem griji?
E spre binele tău să-mi dai drumul.
- Domnișoară? - Dă-mi drumul!
Nu știam cine e la curent cu prezența ei aici,
așa că am ales să-i dau drumul.
Dar ești destul de îngrijorat ca să mă deranjezi cu asta.
Îmi pare rău.
Mai curând e o variabilă necunoscută.
Știi... Nu-mi plac variabilele necunoscute.
Ocupă-te de ea.
Te rog, ajută-mă!
Băga-mi-aș!
Ce cauți aici?
Am pierdut dispozitivul.
Mai ai vreunul aici? Îmi trebuie.
Ce a pățit veioza?
M-am gândit că, dacă e rău de tot, bag ambele fire în gură.
Nu face asta.
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Ai văzut Un prieten adevărat?
Da, e un film clasic.
Eu nu l-am văzut, dar știu cum se termină.
Dacă încerc ceva... omoară-mă.
Dacă te ajut cu asta, încetezi să-l mai vânezi pe tipul ăsta?
Nu, dar pot să-ți promit
că alți oameni nevinovați n-o să mai sufere.
Bine.
Vrei mâncare chinezească?
Am pui Kung Pao și ceva dulce-acrișor,
niște rulouri cu ou.
Mănâncă ceva.
Dar nu orezul cu creveți, ăla e al meu.
Aduc vesta.
PORNIRE ÎNTÂRZIATĂ
Doamne! Ce faci?
Mă ascund de patrula de poliție. Tu ce faci?
Statul în fața apartamentului e un preludiu pentru polițiști?
- Îmi porți chiloții? - Îmi fac meseria.
Văd că ai prins încă un mare traficant de droguri.
A fost trimis acasă de la școală pentru că a eliberat animalul clasei.
- Hamster? - Iepure.
Ascultă...
Sunt niște tipi oribili în spital.
Iar psihopata dementă pe care au descris-o seamănă cu tine.
Ce? Fii serios! Micuța de mine? Cum poți să crezi așa ceva?
Nu-ți bate joc de mine.
Bine, dar nu acum. Vreau să iei tu ăsta.
- Nu distrug probe pentru tine! - Nici nu-ți cer asta.
Îți dau șansa să te predai.
O s-o fac, dar nu acum.
Fii atentă!
Fizel nu e un gangster mărunt.
O să te caute și o să te omoare.
A încercat deja.
- Cineva a fost în apartamentul meu. - Până aici.
- Nu mai e alegerea ta. - Nu.
E o idee foarte proastă. Am o... boală.
Mă face să cedez. Nu pot s-o controlez, rănesc oameni.
Port chestia asta care mă electrocutează,
ca să mă opresc.
Dar nu vreau să vă fac rău ție sau altcuiva.
Nu cred că mi-ai face rău.
- Nu? - Nu.
M-ai lăsa singură cu el?
- Da. - Pe naiba!
- Nu i-ai face rău nici lui. - Ești sigur?
Cum se simte?
Haide!
- Ce... - Uite!
Știi ce-mi spune asta?
Că sunt mai dusă cu capul decât credeai.
Nu, îmi spune că preferi să te rănești pe tine decât să faci rău altcuiva.
Nevin spune că te tratez diferit pentru că ești femeie.
Spune că sunt mai blând cu tine.
Are dreptate?
Te tratez diferit pentru că ești diferită.
- Nu mă mai caută nimeni acum. - Lindy!
Ce-a fost asta? Tată?
- Lindy, ascultă-mă! - Am un pic de treabă acum.
Nu vreau să mă mai joc.
Nu-l mai căuta pe ucigașul lui Justin, o să ai de suferit.
Știu de ce ești în stare, am citit.
Ai încetat să mă cauți prin bazele de date?
Pentru că o să fac ce trebuie făcut.
Nu vreau să mori.
- Lasă-ne să ne facem meseria. - Adică?
Asta înseamnă că-l arestați pe Fizel?
Bănuiam că nu.
Futu-i!
Speram să te văd.
Îți place homarul?
Mereu mi s-a părut supraapreciat și prea scump.
Mulți nu știu
că homarii fac parte din aceeași încrengătură ca și gândacii.
Ambele specii sunt artropode cu corp segmentat.
Ambele au ochi compuși și picioare articulate.
Până și carnea lor e asemănătoare.
Homarii trebuie fierți de vii.
Gândacii, otrăviți.
Urât și plictisitor!
Ce combinație de succes!
Ce legătură are asta cu mine?
Ești un specimen ciudat.
Nu știu cărei încrengăturii îi aparții.
Nici eu.
Dar dezbat asta cu psihologul meu.
Înțeleg că ai venit să mă ucizi.
Ceva legat de un contabil?
Iubitul tău?
Nu aveam un nume pentru relația noastră, dar era... un om special.
Ucid mulți oameni.
Probabil că unii sunt contabili.
Îmi pare rău că l-am ucis pe al tău.
Nu-ți accept scuzele, jeg infect!
Ești nepoliticoasă.
E clar că ești o specie rară.
Mă bucur că am profitat de ocazie
ca să te studiez bine de tot.
Dar putem s-o facem...
... fără să mă lovești în cap de data asta?
Futu-i!
- Paștele mă-sii. - Da, futu-i paștele mă-sii.
Simt că nu primesc biscuit și suc după asta.
Nu.
Stai!
Justin... tu l-ai împușcat?
Nu.
Dar mi-aș fi dorit s-o fac.
- O să dureze un pic, fă-te comodă... - Băga-mi-aș!
- Relaxează-te, savurează senzațiile. - Ce-mi faci?
Știi ce înseamnă exsangvinație?
Scoaterea sângelui din corp.
Am câteva întrebări.
Cum ajung la Fizel?
Unde te duci?
ACCES PERMIS
Pregătește-te să mori, jigodie dementă!
Justin.
Bravo! Excelent!
Trebuie să recunosc, Lindy, spre final
n-am crezut că ești în stare s-o faci.
Iartă-mă, am hotărât să mă ocup personal de Fizel.
Ce ai pe tine? E perioada aia a lunii?
Dar erai...
Te-am văzut. Cum...
Tipul din sicriu?
Un vagabond.
Dumnezeule!
L-am plătit pe legist.
- De ce? - Trebuia să scap de Fizel.
Dar CIA nu poate acționa pe teritoriu american.
Nici măcar guvernul nu face prostia să se ia de el.
Exact.
Aveam nevoie de cineva din exterior.
Cineva care să distragă atenția de la mine.
Cineva care să nu-i ducă la mine.
Și m-ai ales pe mine. De ce?
Ai fost recomandată de dr. Munchin.
Cine crezi că-i finanțează experimentele nebunești?
Știam că ești deosebită.
Da. Cățelul meu kamikaze.
Ce tot spui?
În Al Doilea Război Mondial, legau bombe de câini
și-i dresau să alerge spre tancurile inamice.
Cățeii credeau că primesc recompense,
dar se transformau în carne tocată.
Da. Trebuia să-mi dau seama ce recompense să folosesc
ca să te dresez să-l ucizi pe Fizel.
Dacă dădeai greș sau mureai,
nu mă costa nimic. De asta erai perfectă.
- Apropo, unde mi-e mașina? - Cine naiba ești?
Cine sunt?
Sunt singurul care-l împiedică pe moșul ăsta să ucidă nevinovați.
Fizel era util, dar a devenit o problemă.
Toți îl voiau mort, dar nimeni nu se putea atinge de el.
Crezi că gunoiul ăsta masochist avea de gând să se oprească?
Nu mai ești de neatins, nu, frumosule?
Nenorocitul dracului!
- Te omor! - Poți să încerci.
Sau am putea să ne-o tragem.
Băga-mi-aș!
Ce? Ne-am distrat, nu?
Ai făcut toate astea pentru mine?
Înseamnă că mă placi mult.
Ce dracu'...
A fost prea puternic?
Iartă-mă, am meșterit la el un pic.
Dar știi ce? O să fie o poveste frumoasă.
„Micuța prințesă disperată și îndurerată
„răzbună moartea iubitului ei, apoi își ia viața.”
Javră!
Știi ce e amuzant? Credeam că o să fii mai greu de cucerit.
Serios, pentru că păreai o epavă.
Într-un mod interesant. Dar a fost ușor.
Se pare că nu aveai nevoie decât să ți-o tragi.
Știi ce? Chiar e perioada aia a lunii.
Ghinionul tău, scârbă!
Ce naiba e asta?
Un cadou de despărțire.
Suge-o!
- Îmi pare rău. - Trădător împuțit!
Stai! Nu știam ce o să-ți facă.
Bănuiesc că Justin și Fizel au murit.
- Ghici cine urmează! - Bine.
Nu, stai! Nu uita că te-am eliberat.
Nu mă așteptam ca terapia expunerii să fie atât de extremă.
Dar a evidențiat că ai capacități extraordinare.
M-ai trimis ca pe un miel la tăiere.
Nu știam.
Dar uită-te la tine! Ești specială.
- Sunt o ciudată. Mă împuști? - Poftim?
Nu cred.
- Ce faci cu pistolul? - Scuze.
Nu ești ciudată. Ești magnifică.
Acum putem începe să lucrăm cu adevărat.
Gândește-te câte putem face împreună.
Ai înnebunit? M-ai trădat.
Te-am ajutat mai mult decât oricine altcineva.
Du-te în mă-ta!
- Nu te mai mișca! - Lasă arma!
Așteaptă!
- Lasă arma! - N-am terminat.
- Mă doare. - O să...
- Futu-i! M-ai împușcat! - Credeam că vrei să-l omori.
- Nu, tâmpitule, vă făceam treaba. - Nu mă face „tâmpit”.
Ești arestat pentru practicarea medicinei fără...
Bine. Apasă.
Scoate-ți degetul din gaura din picior.
Ajutor!
Și agenții de pază?
Legitimă apărare.
Și incidentul cu cablurile electrice?
Tot legitimă apărare.
Legitimă apărare.
Și la maternitate?
O confuzie.
Cum a rămas cu respectarea regulilor?
Unele reguli sunt mai bune decât altele.
Adică nu fac pușcărie?
Ba o să faci.
M-ai atacat, ai condus prin oraș ca nebuna,
într-o mașină care costă mai mult decât câștig într-un an.
O să faci pușcărie.
Ne vedem la intrare. Apoi ne vedem la tribunal.
Abia aștept!
Așa e fiecare zi pentru mine.
Ți-au scos-o în ambulanță.
Ce urmează?
Nu știu. O iau de la zero.
Dar nu mai vreau întâlniri aranjate.
E o idee bună.
Sunt mulți demenți pe lume.
Mai sunt și tipi de treabă.
Da.
Poftim!
Mulțumesc.
N-o să găsesc poze cu fundul tău, nu?
Cu fundul meu? Nu.
- Ce fel de nenorocit crezi că sunt? - Unul care împușcă o femeie în picior.
Da, scuze pentru asta.
Aș putea să mă revanșez.
Te scot la cină cândva?
O să mă gândesc la asta.
Gătesc foarte bine.
- Îți fac halibut. - Du-te naibii!
Aveți mărunțiș?
Vrei ăsta?
Bine.
Te-ai întors.
Pot să te ajut cu ceva?
Mă uitam la apartament. Arată rău de tot de afară.
Cine ești?
Parcă a explodat o bombă aici.
Da, boilerul era defect.
De ce te-ai întors?
E apartamentul meu.
Când toată viața le e distrusă, cei mai mulți fug cât mai departe.
E drăguț că te-ai întors acasă, s-o iei de la capăt.
Iartă-mă, te cunosc? M-ai urmărit.
- Da. - Ce vrei?
Ești bătăioasă, exact cum spunea Munchin.
Ai făcut treabă bună în grija noastră.
M-am săturat de psihologi demenți
și de CIA sau de unde ești tu.
Te înțeleg.
Ani întregi ai fost obligată să-ți reprimi furia.
Îmi pare rău pentru Justin, a acționat de capul lui.
Dar acum...
Lindy, ai văzut cât de puternică poți fi când îți accepți furia.
- Mi-e bine așa cum sunt, mulțumesc. - Serios?
Și cum ești?
Nu ești normală.
Chiar crezi că ai fi fericită trăind fără un țel?
O să te învățăm să-ți stăpânești furia, s-o îndrepți spre oamenii potriviți.
Oamenii sunt cea mai puternică armă imposibil de detectat.
ȘOC
Sfinte Sisoe!
Subtitrarea: Robert Ciubotaru
redactor Cristian Brinza