Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Clóvisi!
Mluvils s tátovou přítelkyní?
- Ty nejsi tátova přítelkyně? - Tátova přítelkyně je teta Jussara.
Poslouchej pozorně.
Máma a táta už spolu nejsou.
Budeš žít s nimi.
Teta Jussara je bohatá! Moc bohatá!
Bude to tak nejlepší, zlato.
Maminka tě ale neopouští.
Jen chci, abys všechno měl. Uvidíš.
Nikdy jsem ji nechápal.
A přitom o rodinách něco vím.
Měl jsem jich několik.
Máma mě nechala s tátou a tetou Jussarou.
Hodně štěstí, zdraví.
Něco si přej!
Pak se vypařil táta a nechal mě s tetou.
- Sfoukni to! - Ta si vzala Dircea.
Přej si něco, no tak.
Pospěš, Clóvisi.
Jé!
Pak mě opustila i teta Jussara.
- Foukej! - Dirceu si vzal Soninhu.
Přej si něco, rychle.
Dělej, chlapče.
- Bezva. - Pak ho Soninha opustila.
Skončil jsem se Soninhou a Rubensem.
Zazpíváme mu k narozeninám! Rychle!
- Lohane! - Lohanin otec.
Chci fotku!
Ne, Clóvisi! Zůstaň, jsi rodina!
Lohane, Rubensova dcera. Má nevlastní sestra.
Docela jsme spolu vycházeli.
Tam jsem zůstal nejdéle.
Vyrůstali jsme spolu. Měl jsem ji moc rád.
Čas plynul
a já co nejdřív odešel, abych se osamostatnil.
O 15 LET POZDĚJI
Ale co jsem uměl?
Uměl jsem dobře malovat.
Postupně jsem se vážně zdokonalil.
Uměl jsem malovat skutečná umělecká díla.
Teda umělecká díla, která jsem…
padělal.
Pak jsem potkal velkýho hlavouna, co tyhle věci kupuje.
To je super!
Je to dílo od světoznámého umělce!
Každý v Paříži, Miláně a New Yorku ví, kdo to je.
Zaplatím polovinu.
Cože? Už jsme se na hodnotě dohodli!
To víte!
Zaplatím polovinu.
Dohoda padá.
Pojď k taťkovi. Umění se necení.
Fortunato, co se to tu děje?
- Ta dohodnutá dražba. - Dohodnutá?
Chce zaplatit polovinu dohodnuté ceny.
Mám ten obraz zničit
a prodat mu polovinu?
Fortunato,
zaplať mu plnou cenu.
Děkuji, senátore.
Díky moc, jste dobrý člověk.
Dejte vědět, kdybyste něco potřeboval.
Ten Portinariho obraz?
Vydražil se za pětinásobek původní ceny.
Fajn. Řekněte si Fortunatovi.
Obraz jsem mu prodal za dobrou cenu.
Podívej.
Táta tě miluje, ale takhle to bude nejlepší, jasný?
Děkuji, senátore. Jste velkorysý.
Brzy nashle.
A to den teprve začínal.
Podvodník nikdy nevystupuje jen s jedním číslem.
Pomoc!
- Pomoc! - Co se děje?
Může sem někdo přijít?
Obtěžuje vás někdo?
Moucha, co sem právě přiletěla a spadla do čokolády.
Málem jsem ji spolkl.
Naštěstí jsem ji vyplivl.
Postarám se o to.
Prosím.
- Máme problém. - O co jde?
Zdá se, že mu do pití spadla moucha.
Omlouvám se.
- Nedělejme scénu. - Ano.
Ta čokoláda je na podnik.
Čokoláda?
Na podnik jen ta čokoláda. To je vtip!
A co zbytek?
Zbývá celé menu. Celé jste to snědl.
A taky mouchu!
Dámy a pánové, okamžik, prosím.
Poslouchejte.
Dávej pozor, blbko.
Nerad vás ruším u snídaně,
ale bohužel nám v Brazílii servírují mouchy.
Nemůžete odejít bez zaplacení, když jste snědl celé menu.
Zaplatím to, o to tu nejde. Vyjde vás to draho.
Zaplatím. Nestojím o soucit či co.
- Chci spravedlnost. - Ukliď to, prosím.
Nesahat na místo činu! Jasné?
Žádám soudní ohledání. Já sám.
Lidi, já prostě nemůžu. Je to neštěstí.
Smrt a takové krásné ráno. Viděli jste to?
Létala si tak svobodně.
Taková náhlá a zbytečná smrt!
Já ji zabil, dámo! Zabil jsem ji, jsem zdrcený!
Chudinka!
Odpusť, Buddho!
Tak fajn, o nic nejde. Není třeba nic platit.
Je to na podnik, ano?
Můžete už jít.
To je skvělé. Nedělejme z toho scénu.
- Jistě. - Odpustím vám.
Nestydím se.
Lidi nás neustále ždímají.
Proč mám platit spoustu peněz za jídlo?
Jeden podvod za druhým a najednou jsem byl tu,
nejdůležitější den mého života.
Poslyš, tohle je naposled, co ti s těmi podvody pomáhám. Já končím.
Skvělý.
Dnes je můj poslední den. Končím s tebou.
To říkáš vždycky.
A za týden budeš chtít laskavost.
Znám tě, Clóvisi.
Prodal jsem Krista, chlape.
Cože?
Krista Spasitele.
Kecáš!
Kdo by tu sochu koupil?
Nějaký podrazák, co chce těžit z krize.
Udělal jsem Brazílii službu, když jsem od úplatného obchodníka vzal peníze.
Kecy, Robine Hoode.
Ba co víc. Na to nemáš odvahu.
Ukážu ti to. Mám tu doklady.
Neopovažuj se říct, že jsou falešné.
Dokonce jsem udělal webovky s heslem, aby to mohli zkontrolovat.
Je tam všechno.
- To se nestydíš? - Ne, ani trochu.
Řekl jsem jim, že je to důvěrné
podle zákona o státním tajemství.
Řekl jsem, že to vláda zatím nezveřejní, aby se vyhnula protestům,
a tisku zaplatili, ale ten to zkritizuje, ať je z obliga.
Požádal jsem o úplatek pro starostu, pro sebe,
pro guvernéra a ještě pro sebe,
aby měli při prodeji přednost.
- Zbaštili to? - Samozřejmě.
Bez úplatku není takový obchod důvěryhodný.
Před sto lety se v Paříži
chlápek pokusil prodat Eifelovku jednomu z největších obchodníků s kovovým šrotem.
Tak se mu to podařilo,
že se do Francie vrátil a prodal ji ještě jednou.
Hodně tu přebíráme ze zahraničí.
Sochu Krista nikdo nehlídal, tak jsem ji prodal.
Je to tak.
PRODÁNO
Potřeboval jsem na to jen zkorumpovaného člověka, co by to koupil.
A takových je tu spousta.
Kde jsou peníze?
- Teď? Přede všemi? - Nebojte, je to dobrý.
Lidi už věci neskrývají. Čím nepokrytěji, tím líp.
Všechno je na prodej.
Amazonka už není naše.
Ani cvrček už tam nezacvrká portugalsky.
Kde jsou peníze?
Proč to schováváte?
Dejte mi to, nebuďte podezřelý.
Ta váza se mi líbí. Vezmu si to, toho si nevšímejte. Pa.
Mám pro náš lid řešení.
Takový dobrý obchod, to se jen tak nevidí.
Všechno je k mání, stačí natáhnout ruku.
Řešením je nabídnout Brazílii k pronájmu.
Za nic platit nebudeme.
Tahle země je k smíchu. Proč to brát vážně?
No tak, byl to dobrý podvod.
- Tobě se to povedlo! - Ano! Díky za uznání.
Nechci se chlubit, ale byl jsem fakt dobrej.
Cizinci budou nadšení.
Má to Atlantik a výhled na moře.
Po tom všem, čím jsem si prošel, po všech útrapách,
tolik jsem se nadřel
a prožíval nejlepší chvíle svého života.
Za nic platit nebudeme.
Vše je zdarma.
Je to tady.
Ale protože chudákům štěstí nepřeje,
dopadlo všechno jinak.
Clóvisi.
Sleduješ telku?
Asi ne.
Zapni zprávy. Jsme v háji.
Právě v této kavárně
se obchodníci údajně sešli s mužem,
co jim prodal riodejaneirskou sochu Krista Spasitele
a vystupoval pod jménem Lívio Romero.
Právě se díváte na podobiznu podezřelého.
Do prdele, chlape!
Hej, chlapáku! Chci svoje auto!
Promiň, Tavinho, ale já to auto potřebuju.
- Clóvisi! - Je z mých peněz! Jsi spolupachatel!
- Cože? No tak, Clóvisi! - Spolupachatel! Jo, jo!
Teď seberu peníze a vypadnu.
Ale senátor byl rychlejší než já i poldové.
Moje vina, že jsem si s nimi začínal.
BĚŽ A UŽÍVEJ ŽIVOTA, CHLAPČE UMĚNÍ SE NECENÍ
Ten chlap mě podrazil.
Vloupal se ke mně a vzal mi všechny prachy.
Musel jsem co nejrychleji zmizet.
Do prdele! Zabil jsem tě?
Promiň, teď ti nepomůžu.
Lohane? To ses musela ukázat teď?
Myslíte, že jeho den nestál za nic? Co teprve ten můj!
Servíruju nejlepší snídani v Magé. Bistro u Lohane.
SKLENICE ŠŤÁVY KE KAŽDÉMU BURGERU
Burger se už nese!
Taky jsem vám dala 800 ubrousků.
Jsou levné, 800 jich vydá za jeden pořádný.
Lepší si nemůžu dovolit,
ale slibuju, že je koupím.
- Výborná šťáva zdarma. - Super!
Umělá příchuť kešu, kterou v přírodě nenajdete.
Ale mohla bych to vydávat za ananas.
Je výborná. Samý cukr!
Jen se směj. Dřu jako mezek a snažím se přežít.
Makám od nevidím do nevidím.
Jestli budu muset zavřít přívěs, bude to můj konec.
Nekonečné trápení.
Je to těžké, víte?
Co?
Život.
Magé by měli studovat.
Takové horko!
NASA by to měla studovat.
Podle mě jsme tu určitě blíž ke Slunci.
Mohla bych na ulici smažit burger.
Nedělám to, jsem morální člověk.
Ale morálka je složitá věc.
- Dobré odpoledne. Všechno v pořádku? - Ahoj!
Vážení zákazníci.
Mám Lohane cheese, Lohane se salátem, kuřecí Lohane a Lohane light.
Doufám, že mluvíte anglicky.
- Co si dáte? - Povolení na ten přívěs.
No, to…
není v nabídce. Povolení došlo.
Bez něj nemůžete prodávat jídlo.
Musím ho zabavit.
Ne, pane.
Prosím, nedělejte to. Je to můj podnik.
Zničíte mi život.
Prosím, pomozte mi!
Možná, se správnou motivací…
Chápete?
- Malá domů? - Ano.
Trochu omáčky, víte?
Abych nakrmil děti.
No jo.
Je trochu řídká.
Tady. Víc nemám.
No, to pro mě a támhle kámoše Pantoja nebude stačit.
- Takže? - Budu…
Budu hledat dál.
- Měsíční příjem. - To už je lepší.
Omáčka zhoustla.
Přeju hezký den.
Jdeme, Pantojo.
Co to bylo?
Taková situace.
Potřebuju povolení, ale to stojí peníze, takže si na něj musím vydělat.
Je to šílený!
Zaplatila jsem, ale nepřišla o přívěs.
Ale chudákům štěstí nepřeje,
takže všechno dopadlo jinak.
Nedělejte to! Prosím!
Ten přívěs je můj život!
- Neberte mi ho! - Uklidněte se, paní.
Tady k prodeji jídla nemáte povolení, musíme to odvézt.
Ano! Vlastně ne!
Tak ano, nebo ne?
Ano, nemám povolení, ale přívěs mi vzít nemůžete.
Už jsem to vyřešila s vaším kámošem, co tu byl.
- Kámošem? - Jo.
- Nemám kámoše. Co ty? - Nemám.
Falešná hlídka?
Ano, je jich tu spousta.
Berou lidem jako vy peníze.
- Jste oběť. - Vlastně ne tak docela.
Kdybyste nezaplatila, odešli by pryč a přívěs by vám zůstal.
- Ale vy mi ho vezmete? - Ano, ale aspoň byste měla peníze.
Jdeme, Santosi.
Sama, bez přívěsu a bez peněz.
Nic mi nezbylo.
Tedy vlastně…
skoro nic.
Musela jsem do Ria.
Jedu do Ria, Jeruso!
Vyhledat jediného člověka, který mi mohl pomoct.
Svého bratra.
Nikdy na sebe neupozorňoval, ale myslela jsem, že se mu daří,
že je ve velkém městě úspěšný.
Že se má lépe než já.
Do prdele!
Zabil jsem tě?
Lohane?
Clóvisi!
To ses musela ukázat teď?
Počkej! Clóvisi!
Děkuju, Bože!
Clóvisi!
Proč tak spěcháš? Ani jsi mi nedal pusu.
Máš zpoždění?
Plně se soustředíš na provoz, abys mi nemusel odpovídat.
Nemluvte za jízdy s řidičem.
Jedeš z města?
Nemusíš odpovídat, nechci to vědět.
Myslela jsem, že máš hezčí auto.
Já tě nesoudím, nemysli si.
Já jen, že si lidi obvykle myslí, že se ostatním daří líp.
Neříkám, že se ti nedaří, máš se líp než já.
- Ale hůř, než jsem čekala. - Nevidíš, že se soustředím?
Promiň, uklidni se.
Vypadáš jako Wesley Safadão.
Asi kvůli těm vlasům.
Ve škole jsi měl přezdívku Clóvis Bornay, pamatuješ?
Mimochodem, kam jedeme?
Můžeš už mluvit? Potřebuju mluvit.
Ne.
Už jedeme několik hodin. Kam mě vezeš? Jsem zvědavá.
JEZERNÍ OBLAST
Tohle se dá považovat za únos.
Ano, už jedeme několik hodin.
Ne, to není únos.
Nevzal jsem tě do auta proti tvé vůli, sama jsi nastoupila.
Vypadni, prosím.
- Jsi sprostý! - Nejsem sprostý.
Řekl jsem „prosím“. Vypadni, prosím.
- Věky jsme se neviděli! - Vypadni.
- Clóvisi, potřebuju tvou pomoc. - Vypadni!
- Mám průšvih! - A já podle tebe ne?
Jsem v hajzlu, drahouši.
Jsem až po krk ve sračkách.
Ne tak jako já.
- Mám průšvih s policií. - Nezájem. Pohyb.
Poslouchej, Clóvisi. Mám přívěs.
Měla jsem přívěs, ale poldové mi ho zabavili kvůli povolení.
Předtím byla jiná šťára a já je uplatila, ale byli to falešní poldové!
Teď nemám peníze ani přívěs!
Neumím se jinak uživit.
Pak mě napadlo, že by mi mohl pomoct brácha. Vrátím ti to.
Nemám peníze, jak bych ti mohl pomoct?
Chápu.
Křiváci jsou všude.
Možná mi nevěříš, ale můžu to dokázat.
Ukážu ti to.
Ty jsi zločinec?
Jsem podvodník, intrikán, ne zločinec.
Ty…
Jsi stejný jako ti podvodníci, co mě vydírali, že jo?
Ne, mám morální pravidla. Vlastní pravidla, ale mám.
Tvrdě pracujícímu člověku bych přívěs neukradl.
Nechci s tebou mít nic společného.
Ani náhodou.
#bojkotclovise, abys věděl.
Nemělas vůbec jezdit.
Hodně štěstí. Ahoj.
Ani náhodou.
Křiváka o pomoc žádat nebudu.
Přišla jsem o přívěs, ale neudělám to.
Svět je už tak plný podvodníků.
Tahle země je plná podvodníků.
Nepotřebuješ mě?
Já nepotřebuju tebe!
Vlastně potřebuju.
Ale Bůh mi pomůže.
Ještě ne.
Nakonec mi ale pomůže. Nevím kdy, ale pomůže mi.
Tohle si nezasloužím.
Jsem úplně ztracená.
To je Clóvis!
- Nemám celý den. Kde jsou? - Najdu ty doklady.
No teda!
Co budu dělat?
Nemůžu je najít. Musí být někde jinde.
DÁLNIČNÍ POLICIE
Vrať se, ty parchante!
Mluvím s tebou, šmejde! Kreténe!
Dobytku!
Zbabělče!
Jsi ulhaná zrůda!
Neměl ses vůbec narodit!
Promiňte, hned vás nechám zase pracovat.
Počkat, kdo jste?
Já?
Já jsem ta husa, co mu skočila na ty jeho sladký řeči!
Tomu neuvěříte.
Tenhle chlap přišel k nám domů a zneuctil mě!
Fajn, já mu to dovolila,
ale využil mě a utekl.
To není správné!
- Klid, madam. - Tak mi neříkejte!
Připomíná mi to knížku z dětství, co jsem měla jako povinnou četbu.
Ale nečetla ji.
Propadla jsem.
- Ne, přestaňte! - Ona mě bije.
Vy ho litujete?
Víte co? Zatkněte mě. Vylučte mě ze společnosti.
Hlavně ať nemusím žít s tou šílenou ženou.
Je to blázen, všichni to vidíte!
Chce, abyste ho zatkli,
protože nechce převzít zodpovědnost jako otec.
- Nechce vychovávat vlastní dítě! - Jaké dítě?
Tohle! V mém břiše.
Odkdy je to dítě? To je tasemnice!
Chceš, abych vychovával tasemnici?
Mám nechat pokřtít tasemnici?
- To je vtip. - Moje dítě!
Táta už ti nadává, a to jsi se ještě nenarodilo!
Chceš, aby mě tady strážník donutil platit alimenty?
- Jo! Jistěže! - Tvá máma je blázen.
Je blázen, věř tátovi! Jsi blázen!
Ani nevíš, jestli je to dítě tvoje!
Oba jste blázni! Běžte se hádat někam jinam!
Ne! Já to chci vyřešit.
- Ne, pane! Tady nic dělat nebudeme. - My to vyřešíme!
Chci to vyřešit, brácho. Chápeš?
- Chci to vyřešit! - Dost!
Jeďte pryč, prosím,
než si to rozmyslím a zatknu vás.
- Jasný? - Ano, máte pravdu.
Prosím.
- Než mi praskne voda. - Jen klid.
- Je to v poho, klídek. - Jeďte.
Všechno v pořádku.
Chci ještě dneska chytit vlnu.
Ta tasemnice byla geniální.
Bylas překvapená, když jsem to řekl.
Nechce se mi věřit, že se z tebe, Clóvisi,
z toho tichého a plachého chlapce,
stal gangster.
Šikanovali mě, zlato.
Šikana! Šikanovali mě.
Lady Gaga šikanovali, Madonnu taky.
Toma Cruise prý taky šikanovali.
Všichni úžasní lidé jako já.
Díky, šikano!
Jako slušňáka mě ždímali.
Teď jsem padouch a vše vychází. Není to lepší?
Možná.
Koukni na sebe, právě jsi lhala poldům.
Seženeš mi přívěs.
- Cože? - Slyšels dobře.
Zachránila jsem tě a teď mi seženeš přívěs.
Vydírání?
Jsi můj brácha, Clóvisi.
Nic mi nezbylo. Mohl bys mi pomoct?
Tak jo.
Něco vymyslím.
Ale pak se rozloučíme.
Slez ze mě. Ne!
Co to děláš?
Rezervuju hotel.
A nemáš tam peníze?
Něco ti musím vysvětlit.
Potřebuju přívěs,
ale předpokládala jsem, že ho seženeš poctivě.
To sis vážně myslela?
Jak milé.
Klid, je to kouzelnický trik.
Akorát toho králíka místo ze svého klobouku vytáhnu někomu jinému.
Tady nezůstanu. Na to zapomeň.
Mám svou důstojnost.
Fajn, protože já zůstávám.
Jak je?
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Máte rezervaci? - Ano, mám.
- Jak se máte? - Skvěle.
Je na jméno Máximo Marques.
Už jsem zaplatil zálohu.
Měl jsem problém s online účtem a zálohu jsem zaplatil v bance.
Hrozná otrava.
Mám to. Zaplatil jste deset dní v luxusním apartmá.
Výborně.
Ta záloha se tu ale ukáže až v pondělí.
No a?
To si kvůli bance, co nefunguje o víkendu, jako po dlouhé cestě neodpočinu?
Tak to nemyslím, pane. Technicky vzato to ještě zaplaceno není.
Ale já složil zálohu.
To je teda fakt divný.
Peníze nám při převodu promptně odečtou,
ale když zaplatíme zálohu, zúčtování transakce se protahuje.
Banky s převodem otálejí,
trvá jim to věčnost.
Takže se vás zeptám,
když moje peníze nepřevedli,
kde ty peníze jsou?
Ano, to je dobrá otázka.
Díky Bohu, který si ani na den neodpočine,
jsme tady čestní lidé.
- Že? - Amen.
Jsem tu pracovně, jsem unavený.
Pracuju o víkendu, na rozdíl od bank.
Potřebuju jen klíče od pokoje, prosím.
Samozřejmě.
- Tady jsou. - Skvělý.
Clóvisi, nesouhlasím s tím, co děláš.
Vážně? To je tvůj problém.
Ale tohle je dobrý.
- Jak to jde? - Ahoj.
Já si nikam nevyrazím.
Na cestování je třeba čas a peníze.
Člověk, co má čas, je nezaměstnaný, takže na cestování nemá peníze.
A naopak. Je to na hlavu, Clóvisi.
Já se dostanu ven, jen když jdu koupit náhražkovou majonézu.
Servíruješ náhražkovou majonézu, to je pěkné!
Jinak bych ji nemohla prodávat vůbec.
Mým snem je servírovat výběrovou majonézu
a tlustý ubrousky.
Jsi otravná, moc mluvíš.
Nebuď takový.
- Tady je moc krásně, nemyslíš? - Ne.
Jsem zamilovaná.
- Dej mi číslo! - Kam jdeš?
Jdu po těch rybách, jsem žralok.
- Vrať se sem. - Kam jdeme?
Koupím ti nějaké oblečení, tohle je hrozné.
Něco takového bych od tebe teda nečekala, Clóvisi.
- Já dovnitř nejdu. - Sklapni. No tak.
Ahoj, jak se máte?
- Dobré odpoledne. - Zdravím.
Vzal jsem sestru na malý nákup.
Vlastně velký nákup, úplnou nákupní horečku.
Potřebuje kompletní proměnu.
Ty šaty se mi líbí.
Kristepane!
Jakou má velikost? Esko?
Ne, potřebuje esko, emko a elko. Je nesouměrná.
Jedno stehno má větší než druhé,
jedno prso větší a má divný zadek.
Asymetrický.
Kdybyste ji porovnala s učebnicí anatomie, vyšel by vám mimozemšťan.
Kdyby se vám tady položila nahá, vůbec byste to nepobrala.
Mám to, hlupáčku. Doneseš mi kávu?
- Vyděsils mě! - Ještě jeden.
- Nemůžu! - Můžeš!
A nehádej se se mnou.
Tyhle nechej a pár kousků vrať. Řekni jí, že nic kupovat nebudeš.
Ne! Bože, odpusť mi!
Není to moje vina! Moc mě to mrzí!
- Ahoj. - Ahoj.
Vítejte v Brazílii. Je tu horko, že?
No, takže asi nic brát nebudu.
No tak! Aspoň jeden kousek.
Má pravdu.
Nic mi pořádně nesedělo, díky.
Jsi naštvaná, protože jsi ztloustla.
V horní části těla se mi drží voda.
Není se sebou spokojená.
Když přibereme, nakupujeme cílové oblečení.
Nepadne nám, ale přísaháme, že do něj jednoho dne zhubneme.
Takového mám doma spousty.
- Nashle! - Jednou mi padnou.
- Pojďme, prosím. - Jsi samá visačka.
Jestli projdeš detektorem, možná vybuchneš.
Panebože, do vězení nepůjdu!
Klid, to zvládneme. Musíme si jen počkat.
Teď, jdeme.
- To snad ne. - Zlomte vaz.
Nic si kupovat nebude.
Musí si zajít ke svému cvokaři.
- Díky za ten časopis. - Jistě!
Chudák turistka.
V Brazílii jede každý na sebe.
Hele, to auto projelo semafor a je fuč.
Tohle ne a ještě čeká.
Ale chová se správně. To se musí respektovat.
Máme tu čestného Brazilce! To jsem ještě neviděl.
Pošlu to do rádia.
Když to uděláš třikrát, zahrajou ti písničku.
Páni, hodils to na nevinného člověka a poškodil pověst naší země.
Brazílie už špatnou pověst má.
Na kamerách uvidí, že jsem jí oblečení dal do tašky já,
a nic se jí nestane.
Jak jsi to mohl udělat?
Protože nemám peníze, proto jsem to udělal.
Musíme být ve střehu.
Půjdou po nás a to se teprve rozjíždím.
PROJÍŽĎKY NA LODÍCH
Neměli jsme být rychle hotoví?
Už tu trčíme několik hodin. Jedu pátou zmrzlinu.
Studujeme prostředí. Vidíš tu turistickou kancelář?
Berou jen hotovost či šeky.
Musíme počkat, až někdo zaplatí šekem,
vyfotíme si podpis,
zfalšujeme nový a vyměníme ho za originál.
- Bylo by snazší okrást banku. - Taky jo.
- Okrademe banku? - Ano.
Ta ženská vypadá, že si nejspíš půjčí loď.
- Běž tam. - Co tam budu dělat?
- Vyfoť ten šek! - Jak?
Něco vymysli a přines mi to.
Dobře, počkej. Bože, pomoz mi.
Ještě je tu pláž Forte, to je naše nejznámější pláž.
A naše speciály, například pláž Peró.
Máme pětimetrový motorový člun
a brzy bude odplouvat škuner,
ale na ten výlet ještě máme lístky.
- Ahoj. - Ahoj. Prohlížím si ty brýle.
Když si je nasadím, všechny ryby leknutím utečou.
Úplně bych to tam vyčistila.
Úplně vyhubila.
Řekněte mi. Pořádáte jen vyjížďky, kde se tísní 500 lidí?
- Ne, máme… - Co?
Promiňte. To je na tom to nejlepší.
Pět set lidí, co se po sobě válejí. Tak je to lepší.
To mám radši.
Nemáte něco exkluzivnějšího?
Třeba loď nebo jachtu?
Mohla byste skoupit lístky na středně velký výlet
a pozvat přátele.
Skvěle. Kolik to bude stát?
- Tisíc realů. - Tisíc realů?
Jo, 1 000.
Abych byla na lodi sama, a neměla tam ani s kým flirtovat?
No, támhle jsem zahlídla námořníka s obrovskou nohou.
Představte si, jak těmi silnými pažemi tahá kotvu.
Jsi chytrá holka!
Já ráda… Promiňte.
Promiňte, to je soukromá akce.
- Kreditkou? - Udělám si selfíčko.
- Ne, jen hotovost nebo šek. - Dobře.
- Parádní světlo. - Je krásný den.
To je skvělé.
Moc dobré.
To je dobrý úhel. S dovolením.
Někteří lidi neznají míru.
Mluvíš se mnou? Tak se na mě dívej. Proč se díváš na ni?
Nějaká namyšlená. Hrozný podnik!
Je to tu zpustlé a smrdí tu pes.
Máš špinavého psa.
Bože můj, to je puch!
To je hrozný podnik! Bože můj.
- Ahoj! Dobré odpoledne. - Dobré odpoledne, jak se máte?
Doufám, že dobře, protože já se mám špatně.
Moje šéfová běsní.
Nepředstavil jsem se. Já jsem Wendell.
Jsem Silviin řidič, té Silvie, co si právě pronajala tu loď.
- Ta paní. - Přesně. Máte hodného šéfa?
Všichni jsou hrozní.
Ale za to nemůžete. To ta holka, co se fotila.
Taky fotíte?
No, mně to nevadí,
ale ta holka pořád mluvila.
Mate vás, když se na vás mluví rychle? Mě ne, ale mou šéfovou ano.
Kvůli ní moje šéfová ty šeky spletla.
Dala vám nesprávný a požádala mě, abych se vrátil
a dal vám tenhle.
- Ano? - Fajn.
Je to stejné, jenom banka je jiná.
- Tak jo. - Můžete si pospíšit?
Čeká venku a má hroznou náladu. Běsní.
- Víte? - Dobře.
- Netrpělivá. To ona je… - Jen to zkontroluju.
- Je to stejné, kromě té banky. - Fajn.
- Dobře. - Paráda.
- Děkuji. - Rádo se stalo.
Jedenáct tisíc realů.
To číslo 11 je tam nějak vmáčknuté.
Je mi líto, ale nejde to.
- Zdravím, jak je? Dobré odpoledne. - Dobré odpoledne.
Tak, co je tu napsáno? Jedenáct tisíc realů, je to tak?
Takže to tak je.
A je to naléhavé, ty peníze potřebuju.
Ale nejdřív zkontaktuju toho, kdo to vystavil.
Ten člověk trpí parkinsonem. Víte, jaká je to nemoc?
Budu skutečně potřebovat od banky potvrzení.
Tak fajn.
Dámy a pánové, věnujte mi pozornost, prosím.
Omlouvám se, že ruším, ale musím vám něco říct.
Banka shrábne peníze, ale naše potřeby neukojí.
Moje teta Silvia, která mě vychovala, má parkinsona.
Chudák trvala na tom, že svýma vlastníma křehkýma rukama
šek vypíše.
Celá ožila, připadala si užitečná, aktivní, chápete?
Protože ten šek je jejím darem dítěti v nouzi.
Ona ale říká, že jsou písmenka křivá.
Samozřejmě, má přece parkinsona!
- Řekla jsem, že jsou čísla natěsno. - Aha!
- Nic jsem neřekla! - Tak neřekla?
Tak teď prý nic neřekla. Raději zbaběle mlčí.
Nejedná za sebe, dělá to jménem banky.
Ona nešetří vlastní peníze, ale peníze banky!
A nás jako banka šetří?
- Ne! - Ne, nešetří!
V příštím životě chci být banka.
Těm se vždycky odpustí, ale samy nikomu neodpouští.
Koukněte, přepážka s přednostními službami.
Obzvlášť pomalá!
Je neskutečné, že senioři čekají.
To je hrozné. Jsou to staří lidé!
Už jste slyšeli o čtvrtém věku?
Ne. Proč asi? Protože neexistuje!
Třetí věk je konečná!
Každá minuta jejich života je vzácná, chápete?
Vždyť by některý mohl umřít přímo tady.
Podívejte se na ni, jak neklidně jí.
Je to uzlíček nervů, pojídá sušenky, bez přestání žvýká.
Za její úzkost může banka.
Musí tam několik hodin stát,
tak si čas krátí jídlem.
Když sem přišla, byla hubená. A podívejte se na ni teď.
Možná přímo tady vybuchne.
Co ty turniketové dveře? To je peklo na zemi!
Někdy ani nejdeme dovnitř ze strachu, že se zasekneme.
Jednají s námi jako se zvířaty. Jsou z nás zločinci.
Musíme vyndat telefony, klíče, vše.
Dokonce kardiostimulátory.
Někdo by přímo tady mohl dostat infarkt.
A za to všechno můžou banky!
Přesně tak!
Chceme úctu!
Úctu! Chceme úctu!
Hele, já tady nezdržuju frontu z vlastní vůle.
Nechtějí mi proplatit šek.
Proplaťte ho!
Proplaťte mu šek!
Poslechněte hlas zkušeného. A že je velmi zkušený.
Tak už mu ho proplaťte!
Baculka taky souhlasí. No nic, taky jsem tlusťoch.
Tak už ho proplaťte!
- Proplaťte mu šek! - Proplaťte!
Obr se probudil, co?
Od přírody obr.
Jsi krásná, jsi silná, neohrožený kolos.
A tvá budoucnost se v té velikosti odráží.
Zbožňovaná země.
Navzdory 1 000 jiných jsi ty, Brazílie, milovaná vlast.
Potomkům této země jsi laskavou matkou.
Milovaná vlast, Brazílie!
Jó!
- Proplaťte ho! - Proplaťte ho!
Mám husí kůži.
Neříkal jsem, že okrademe banku?
- Okradls Silvii! - Cože?
Stala se obětí podvodu.
Banka má ztrátu, my máme zisk.
Jedenáct tisíc realů, páni!
Nikdy v životě jsem tolik peněz neviděla!
- Jaký je můj podíl? - Žádný.
Začínáš být chamtivá.
Zítra ti koupím ten přívěs.
A co pak?
Pak každý po svých, podle dohody.
Ne.
- To neberu. - Nepřišlas za mnou kvůli přívěsu?
Pojďme se ven trochu pobavit. Kdy jsme byli naposledy?
Poblíž hotelu pořádají večírek.
Ani náhodou, jde po nás celé město.
Kam jdeš?
Do sauny, odpočinout si po náročném dni.
Do sauny? Pojď pařit, kámo!
Žádná pařba, Lohane.
Pro dnešek jsme skončili.
Já jdu do sauny a ty do postele.
- Lehneš si a budeš odpočívat. - Nebudu!
Protože žena ve tvém věku a v dané situaci
je nesoudná.
Jak to souvisí s mým věkem?
Clóvisi?
Clóvisi, otevři dveře!
Clóvisi!
Lohane?
Lohane.
Musíme si promluvit.
Lohane, odpověz.
Lohane.
To snad ne! To se mi snad zdá!
Lohane?
Ty mi balíš manželku?
To myslíš vážně?
Na to nebudu ani odpovídat. Podívej se na mě!
Tvou ženu vůbec neznám!
Víš proč? Je to žena! Nemám zájem.
Dovolte.
Kde je ten blázen?
- Tamhle je. Našel jsem tě! - Au! Přestaň!
- Uprchlíku! - Myslela jsem, že kradeš.
Kam jako jdeš?
Snažím se nás dostat na večírek.
- Tenhle nudný večírek? - Počkej moment, Clóvisi!
- Zpátky do hotelu, okamžitě! - To bolí!
- Ale já chci jít na večírek! - Přestaň, holka.
- Jen chvilku, Clóvisi! - Nehrozí!
- Prosím, jen půl hodiny. - Pusť mě.
- Pojďme se bavit! - Nech mě!
- Pojď se mnou! - Hned mě pusť!
Promiň.
Podívej, co jsi udělala, děvče.
Řekls, abych tě pustila, tak jsem tě pustila.
Právě jsem se sprchoval, teď jsem jako čuně.
Podívej. To snad není pravda, Lohane.
Jen se podívej.
Za to já nemůžu.
Chci obejmout.
- Ne, Clóvisi! Nemsti se, počkej! - Obejmi mě.
Ty! To ty jsi mě podvedl!
Utíkej!
- Je šílená! Kde mám šek? - Vraťte se zpátky!
- Kde je můj šek? - Chyťte je!
Zastavte ty zloděje!
Utíkej!
Vidíš, co jsi udělala, ty krávo? Mělas mě poslechnout.
Teď už nebudu moct zůstat ani v tomhle hotelu.
Jsem tak nervózní!
Nemůžu do vězení, Clóvisi!
Poslyš, vezmi si věci z pokoje a sejdeme se u auta.
Přejete si?
Ahoj, dobrý večer. Jak se máte?
Chtěl bych ukončit pobyt.
Nějaký problém?
Váš hotel je špinavá díra.
Tohle město je špinavá díra.
Celý kraj.
Stát.
Tahle planeta je špinavá díra.
Kdyby to šlo, v téhle galaxii bych to skoncoval úplně.
Ale ani umřít nemůžu. Kam bych šel?
Co kdyby to bylo horší?
Pospěš, chlapče! Musím jít.
Takže rušíte zálohu?
Jistěže ne. Už je zaplacená.
Přijde vám to v pondělí. Stačí, když vrátíte rozdíl.
Nemůžu vrátit něco, co nemáme.
Poslyš, chlapče.
Už jsem celý špinavý.
Chceš to ještě zhoršovat?
- Vrať mi mé peníze. - Ne.
- Chceš mě podvést? - Peníze dostanete v pondělí.
V pondělí už budu daleko, když Bůh dá.
Ani všechna voda z moře tady
by nespláchla ty sračky, co tu na mě naházeli.
Bohužel, musíte počkat.
Fajn, počkám.
Ale sednu si na to, abych se neunavil.
Ne, pane, prosím.
Moc fajn.
Nedělejte to, prosím. Pro lásku Boží!
- Ne, prosím. - Jsem unavený! Já si lehnu.
- Je to velmi pohodlné. Jsem ospalý. - Ne, pane.
- Moc fajn. - Proboha, nedělejte to!
- Vstaňte, prosím! - Tak jo.
Žádný problém, promiň. Teď jsem do toho vrazil.
Tohle si zaplatíte!
Tak mi vrať peníze!
Páni, kámo.
To nám to ale vyšlo, Clóvisi!
Včera jsem byla na dně, a dnes jsem bohatá!
Nám to vyšlo?
Není žádné „my“. Co je to „my“?
Jsme každý jiný. Chceš jiné věci.
Chceš se jen bavit,
chodit na večírky, chápeš?
Já ne. Jsem celý špinavý. Nemohl jsem se ani osprchovat.
Jsme jiní, Lohane.
Chci být sám. Vyhovuje mi to tak.
Chci být sám.
Jako Greta Garbo.
Ráno ti koupím přívěs a končíme.
Proč jsi tak hrubý?
Zkusíme spát.
Hnus.
Tady máš přívěs.
Ne, tohle není přívěs. Chtěla jsem přívěs.
Chtělas, minulý čas.
Nic jiného nemáme. Nelíbí se ti?
Hele, přívěs je na burgery ideální.
A co tvá brazilská tvořivost?
Co tvá schopnost řešit problémy?
My jsme přece vynalézaví!
Ta dodávka může být jako speciální akce.
Akční dodávka!
Tak to mě teda být Brazilkou nebaví!
Tvá škoda, my Brazilci jsme totiž lidstvu přispěli nesmírným způsobem.
Letadlo, náramkové hodinky, elektronické hlasování, žehlení vlasů
a tím nejslavnějším, brazilskou depilací.
- Brazilská depilace všech partií. - Ne.
Depilace všech intimních partií je hrozná při čůrání, protože to všude stříká.
- Příliš mnoho informací. - To teda není!
Ženy totiž na špinavých záchodcích trpí!
Musíme si na čůrání vycvičit stehenní svaly
a proud musí být stálý a rovný.
Fajn, nechci to vědět. Co ta dodávka, bereš?
- Mám na výběr? - Ne!
Tak a je to. Díky.
Nemáš za co. Rádo se stalo.
Uvidíme se?
Možná. Život je nepředvídatelný.
Tak fajn.
Tak dobře.
Bezva.
Takže se loučíme.
Teď už se fakt loučíme.
Hodně štěstí, Clóvisi. Opatruj se.
Ty taky.
Neumím se loučit.
Nevím, zda se na to zvyknout dá.
Při pohledu do tvých očí…
vím, že v mých to zůstává.
Ten pohled v tvých očích.
Nemám, co bych řekl…
Do prdele, co to je?
Zbláznila ses? Co to děláš?
Dal jsi mi dodávku.
Slíbils mi přívěs. Chci přívěs!
Přestaň si stěžovat!
Tohle je hroznej krám!
Dal jsem ti, co jsem sehnal, tak ber!
Říkals, že mi dáš přívěs, chci svůj přívěs!
- Nedám ti ho! - Ano, dáš!
- Jsi kráva! - Ne, ty jsi vůl!
Sakra!
Do prdele, co je?
To se mi snad zdá.
Do prdele!
Přelaď to, to je hrozná písnička.
Já ji mám ráda.
Já měl zase rád svoje auto.
Ale musel jsem ho odstavit, protože se mu zadřel motor.
Jsi strašně nevrlý.
Bože, Clóvisi.
Radujme se, že je rodina zase pohromadě!
Cože? Jsem tu jen proto, že musím.
Držíš se mě jako vyrážka, virus. Brzy se tě zbavím.
Mám tu nějaké technické potíže. Slyší mě někdo?
Tuhle miluju!
Páni, tahle písnička je úžasná.
Úplná paráda.
Jako stvořená pro řízení, pocit svobody.
Prožívej tu svobodu.
Jdou po mně poldové, vzpomínáš?
Ty jsi takový pesimista.
Přitahuje to negativní energii. Jsi strašně vážný, strašně mrzutý.
Musíš si užívat života.
Mám si to užívat?
Mám žít naplno?
- To by sis přála? - Ano.
- Chceš svobodu? Dobře. - Svobodu.
Svoboda!
Vzrušení!
To je ono.
Nic jsem necítil. Můj život se vůbec nezměnil.
Protože to nebylo od srdce.
Nepoddal ses tomu úplně.
Koukej na mě.
Jsem úplně ztracená, sedím tu se zločincem,
ale fyzicky i srdcem žiju přítomností.
- Utrhnout se ze řetězu? - Jo.
Mám začít žít?
Jenom mě kritizuješ.
Byla to jen rada, nemusíš to dělat.
Když toužíš po svobodě, dostaneš svobodu.
Řekni lidem, že jsem tady…
Osvoboď mě, dýdžeji!
Tak riskuj, líbej se a chybuj.
Láska přichází bez varování.
Řekni lidem, že jsem tady. Žijeme jen jednou.
Lohane!
Lohane! Dávej pozor!
Končím!
Takový život je strašně těžký!
Strašně těžký!
Po téhle inkarnaci už mě sem znovu neposílej.
Nic horšího už přežít nemůžu!
No tak.
Promiň, Clóvisi.
Do hajzlu!
Clóvisi, mám hlad.
Ty ne?
Mluvím s tebou.
- Mluv s nohou! - Tvoje noha smrdí!
Tvá minulost smrdí.
- Je stejná jako tvoje. - Ani náhodou.
Dospěl jsem, vyvinul se a minulost opustil.
Můj život jde z kopce kvůli tobě.
Clóvisi, nelži.
Šli po tobě poldové a já tě zachránila. Se mnou ti do života přišla radost.
Vypni. Nechci se s tebou bavit.
Mluv s nohou.
Lohane.
- Co je? - Komár.
- Nech ho být. - Myslím to vážně, potřebuju ho.
- Na co? - Na jídlo.
- Komára? - Přestaň!
Nehýbat.
Nehýbu se, Clóvisi.
Vlastně jsem chromá hlady.
Můj žaludek sám sebe tráví.
Jestli si dám do pusy něco k jídlu, samo se to rozloží.
Přistál.
Co to bylo, Clóvisi?
To je zločin.
To je domácí násilí.
Říká se, že k napadení nejčastěji dochází v rodině, doma!
Jak doma, holka?
Tohle je domov? Odkdy?
Jsme na dně.
Teď už nejde o přívěs
ani zbohatnutí.
- Ne? - Ne, teď se řídíme zákonem džungle.
Jde o přežití.
O to nebýt hlady.
Kam jdeš?
- Hledat jídlo. - A já tu budu hlady?
Co já vím!
Nejsem tvoje chůva. Nebudu vydržovat příživníka.
Já nejsem příživník!
Mám firmu, Clóvisi. Jsem majitelkou malé firmy.
Malé, to jo, mikroskopické. Vůbec nikdo o ní neví.
Nebudu tě poslouchat. Kašlu na tebe!
Dýdžeji, pusť muziku! Rozjeď to!
Lidé dostali strach,
když se v jezerní oblasti objevili dva podvodníci
a začali páchat zločiny.
Clóvisi! Vrať se, rychle!
Už dokázali podvést cestovní kancelář,
banku a luxusní hotel v Arraial do Cabo.
- Co je? - Poslouchej.
Městské bezpečnostní kamery je zachytily při činu.
Policie byla informována
a záznam pomůže při vyšetřování.
Clóvisi!
Přehnali jsme to.
Vymklo se nám to, Clóvisi!
Proč jsme se líp neučili?
Mohla jsem být doktorka, právnička.
Mohla jsem být u soudu, ale podívej se na mě!
Cos to řekla?
Chtěla jsem být doktorka.
Problém je,
že mezi mým současným já a mým doktorským já…
je studium medicíny, které trvá osm roků.
Takže to, co by mi mělo lékařskou praxi umožnit,
mi vlastně stojí v cestě.
Život je fakt šílený.
Úplně šílený.
Vím, jak se odsud dostaneme.
LETIŠTĚ UMBERTA MODIANA
ODLETY
- Naléhavý případ! - Transplantace orgánu, dovolte.
- Je to naléhavé. - Musíme ihned nastoupit.
- Nic mi neřekli. - Teď vám to říkám.
Tato procedura má specifickou logistiku.
Víte, co světu schází? Srdce! A co tu máme? Srdce!
Někde umírá člověk a vy marníte náš čas!
To zařizuje letectvo, madam.
To přepravuje politiky. Ti žádné srdce nemají!
Letectvo nás poslalo. A vy nás posíláte zpátky k letectvu?
Co mám dělat?
Poprosit Santa Clause o saně?
Tak je to?
Jaká nehoráznost! Nepustí mě do letadla!
- Nehoráznost! - Nehoráznost!
Dobře, let není plný.
- Průkazy, prosím. - Tady.
Nemůžu uvěřit, že se nám to povedlo.
Můžeš víc křičet? Chceš, aby nás zatkli teď, nebo později?
- Cože? Nic jsem neudělala. - Jo, teď jsi svatá.
- Jdu na záchod. - Jen běž.
- Zůstaň tu, tohle město neznám. - Fajn.
Jestli mě tu necháš, najdou mě až za deset let s dredy v podpaží.
- Budu bezďák. - Pospěš, holka.
- Tulačka! - Tak už běž!
Clóvisi.
- Jsi zatčen. - Do prdele.
Kurva.
Dělejte. Co vám to tak trvá?
V téhle zemi neumí ani pořádně zatýkat.
No tak!
Clóvisi?
CLÓVIS CARDOZO GOMES PŘÍJEM: 14. 4. 2017
Ve vězení, bez peněz, bez Lohane a vedle šíleného vousáče.
To by byl pro většinu lidí konec.
Ale skutečný podvodník se nevzdává.
Chápeš, že tohle je konečná, že?
Když se dívám na tvůj trestní rejstřík,
strávíš podle mě ve vězení takových 20 let.
- Pojďme to probrat. - Nebudu se s tebou bavit.
Nunesi, odveď ho.
Když já pomůžu vám, pomůžete vy mně?
Pomoct mi? Sám si nevíš rady. Řekni.
Myslíš, že mi má ten chlap co nabídnout?
Grázl.
Přibližně před 200 roky…
se jeden podporučík, co neunesl křivdy Portugalského království,
pustil do osvobozování Brazílie.
Jeho vlastní komplici ho ale udali.
Oběsili ho, rozčtvrtili a veřejně vystavili na náměstí.
Královna zrádce omilostnila.
Takoví lidé měli od té doby několik přezdívek.
Práskač, donašeč, konfident, informátor či krysa.
Nedávno to dostalo populárnější název.
Dohoda o vině a trestu.
Promluvím s ním.
Dost to teď letí.
Všichni to dělají.
Tohle si nemůžu nechat ujít.
Vy taky ne, že jo?
Tak to vyklop.
Udělám to, jen když dostanu milost.
O čem to mluvíš?
O státním senátorovi.
Pokračuj.
Vím, že pomocí falešných uměleckých děl pere špinavé peníze.
Vím to, protože se toho účastním. Jako padělatel.
Těší mě. Já jsem ve skutečnosti ten umělec.
Ten podceňovaný, nedoceněný, málo placený…
Ale to teď neřešme.
Jsem ochotný spolupracovat
a vy díky tomu nechytíte jen malou rybu, jako jsem já,
ale žraloka.
Žraloka! Přesně tak.
- Nunesi! - Co je?
Už jsi někdy jedl žraloka?
Poslouchej, ty nulo, do případu se přidali federálové.
Chápeš?
Snad si nemyslíš, že máš ten náramek na ozdobu?
Nepřetržitě tě sledují.
Slíbil jsem, že dostanou senátora na stříbrném podnose.
Tak ať tě ani nenapadne mě podrazit.
Klid, přece vám nepíchnu kudlu do zad.
Ještě něco.
Jestli se něco podělá, končíš.
A ne na 20 let, dostaneš doživotí.
Všechno dopadne dobře, pane zástupce.
Myslete na své povýšení.
Hej, vezmi si tohle.
Mám duplikát. Jeden týden.
Víc nedostaneš. Jeden týden.
Lohane? Kde jsi?
Ten podvod s šekem v Sao Paulu funguje.
- Sama jsem se spletla. - Stvořil jsem obludu.
Ne, nestvořil jsi obludu.
Ty jsi ji porodil a nechal ležet ve škarpě.
Říkala jsem, ať mě tam nenecháváš.
Naštěstí jsem velmi půvabná.
Ahoj!
Necháš mě mluvit?
Clóvisi, nejsem naštvaná jen proto,
že i když jsem z Magé odešla jen v šatech,
teď jsem tady celá načančaná
v jednom z největších měst, Sao Paulu,
a vyhlížím ještě lepší příležitosti,
jestli mi rozumíš.
- Lohane, kde jsi? - Kde jsem?
Na Oscarově třídě. Třídě Oscara Freireho.
Nemýlila ses, máš pravdu. Jsme sourozenci.
Sourozenci se hašteří.
Zlobí se, hádají, přísahají, že už spolu nikdy nepromluví.
- A za půl hodiny o tom neví. - Půl hodiny?
Strávila jsem v Sao Paulu pekelnou noc.
- Viděla jsem hrozné věci. - Poslyš.
Musel jsem něco zařídit a najít bydlení, kde můžeme zůstat.
A teď jsem tu, abych tě do toho bytu vzal s sebou.
- Ty už jsi nějaký sehnal? - Mám kontakty.
A teď pojďme, jsme totiž vážně sourozenci.
Jsme rodina a já mám pro tebe návrh.
Návrh?
Náš poslední společný podvod.
Velká rána.
Já to věděla, Clóvisi.
Když jsi mluvil o sourozencích a rodině, věděla jsem, že máš něco za lubem.
Bohužel nemůžu.
Už totiž něco mám, a nejde to odložit, vlastní život!
Nemůžu ho promarnit.
Když jsem tu bez tebe přežila jeden den, dokážu přežít i měsíc.
Nemluvím o přežívání,
mám v plánu něco velkýho. Jde o velkej balík.
Vyloučeno. Kolik?
Víš, že jsem vždycky rád maloval.
Nakonec se ze mě stal obstojný malíř.
Tak dobrý, že jsem dokázal padělat slavné obrazy.
Získal jsem kontakt na senátora, který chtěl ty obrazy koupit.
Prodal jsem mu jeden falešný obraz za opravdu slušné peníze.
Ale ten chlap se mi vloupal do bytu, všechny peníze si vzal zpět
a ukradl i peníze, co jsem měl z prodeje Krista.
Když ses tehdy objevila a já tě přejel, zrovna jsem utíkal.
Padělatel uměleckých děl?
Jo.
Panebože.
Ty mě nepřestáváš udivovat.
Stačí, když mu prodáme další obraz.
A platí dobře.
Všechno dokonale připravím, jako vždycky.
Mě už ale zná, už mě podrazil,
takže potřebuju novýho chlápka.
Nebo holku. Tebe, drahoušku.
Ne. Ani náhodou.
Poslyš, ty chceš dělat obchod s hlavounem, co tě podrazil?
Co po mně chceš? Mám skočit z mostu?
Kloktat vodu z Tiete? Ani nápad!
- Co ještě chceš? - Tentokrát to vyjde.
Stačí, když prodáš obraz a vyzvedneš peníze.
Věř mi.
Poslední podvod, slibuju.
Změní nám to život.
Důvěřuj mi.
- Dostanu půlku peněz? - Samozřejmě!
Budeš si moct koupit nový přívěs a hromadu dalších věcí.
Ne, ten koupíš ze svého podílu, jak jsi slíbil.
Dáš mi můj podíl a ze svého mi pak koupíš přívěs.
- Pěkně vyčůraná. - Měla jsem se od koho učit.
Dobrá.
Domluveno.
Abaporu.
Jeden z nejdůležitějších obrazů v dějinách umění.
V aukci ho vydražili za dva a půl milionu dolarů.
- Víc než šest milionů realů. - Dost drahý.
- Dnes stojí 30 milionů dolarů. - Sakra! Třicet?
A já prodávám burgery za tři babky.
Namalovala ho Tarsila do Amaral.
Tarsila? Kdo je to?
Tarsila byla modernistka.
Já jsem taky moderní, Clóvisi.
- Vyznačovala se čistou technikou. - Tu techniku já dobře znám.
Můj bankovní účet je vybílený.
Poslyš, napiš si, že měla období brazilského dřeva.
To měla kliku.
Já to období nikdy nepřekonala.
Jsem v téhle fázi zaseklá už věky, žádný cizí klacek jsem ještě neviděla.
Poslouchej.
Musíš být přesvědčivá.
- Fajn. - Jasný?
Teď namaluju něco od Portinariho.
Koho?
Ach jo…
Impresionismus, expresionismus, kubismus a surrealismus, jeď!
Impresionisté zachycují svůj dojem z reality. Nuda.
Expresionisté vyjadřují své utrpení, emoce.
Opíjí se a obrazy pak mají křivé, to se mi líbí.
Co se děje, Clóvisi?
- Tvůrčí krize. - Myslíš ekonomická krize.
Člověk nemůže mít tvůrčí krizi, když nemá ani floka.
Namaluj cokoli!
Už vím. Mám ti dělat múzu?
Laciné porno? Zbláznila ses?
Tak ta krize nikdy nepomine. Uč se, Lohane.
Picasso. Španěl, kubista, milionář.
Já. Brazilka, podvodník, v prdeli.
Paráda!
Hrůza.
Nejsem připravená.
Všechno to pletu. Jsem zoufalá.
Opakuj, co jsem ti řekl.
Víš, že má zájem o uměleckou a finanční hodnotu,
a máš něco, co se mu bude líbit.
Nevím, co se děje.
Už jsem tolikrát lhala, a teď budu upřímná? Je mi zle.
Přines mi vodu.
Vkus je fajn, ale peníze jsou peníze.
Možná nebudete chtít Picassa do obýváku,
ale na bankovním účtu vám vadit nebude.
Ano, pošlu to. Pošlu to hned.
Okamžik.
Hotovo.
Ale buďte diskrétní.
Dělejte, že jsou to nějaké akty.
Což je technicky vzato pravda, umělec se pro umění obnažuje.
Říkala jsem, že je úžasný.
- Třicet tisíc? - Sto.
Ne, je mi líto. To je jedna splátka.
Je na prodej za 100, ale já vám ho prodám za 90.
- Vše, nebo nic. Neustupuj. - Vše, nebo nic.
Neustupuj!
Takže?
Nic.
Hajzl.
Nevyšel mi obchod, o který jsem ani nestála, Clóvisi.
Za všechno můžeš ty. Co teď?
„Padesát táců a dohodneme se.“
Domluveno.
Slyšíš mě, Clóvisi?
Čistě a jasně.
Chovej se přirozeně jako poctivý člověk.
Nevím jak, narodila jsem se nepoctivá.
Neodpovídej! Budou si myslet, že jsi blázen.
To už si myslí.
Jsem médium, jsem vaší rodině k dispozici.
Zesnulý právě dorazil do nebe, všechno je v pořádku.
Máte temnou energii.
Budu se za vás modlit.
Zatraceně!
Jste mrtvý, nebo živý?
Jde sem chlap, je živý?
To je Fortunato.
- Ježíši! - Fortunato, těší mě.
To nedělejte. Nepoznáme, jestli jste živý.
Jste jako duch.
Sao Paulo stojí na hřbitově původních obyvatel.
Sao Paulo má hřbitov jako dvojitý cheeseburger.
Energie je tady strašně temná.
Mám z toho husí kůži. Co se to sakra děje?
Jsem tu pro ten obraz.
Aby bylo jasno, já nic nefalšuju.
Jsem médium a při malování jsem napojená na duchovno.
Nepoužívám při tom ruce, je to unikátní technika.
Maluju nohama a dělám…
Měl byste to vidět.
Je mi jedno, jestli je malujete.
Jsem tu jen pro ten obraz. Kde je?
- Co to bylo, Lohane? - Cože?
- Co? - Ano.
Ano!
Mluví na mě moc lidí najednou.
Omlouvám se.
Mám tady skvělý příjem, jsou strašně blízko.
Jsou tu pohřbeni skvělí umělci, víte? Mluví se mnou.
Mají z naší dohody velkou radost. Dohoda, za kterou stojí za to zemřít.
Žertuju.
Řekni, že máš něco v oku.
- Co se tu děje? - Něco mi spadlo do oka.
Moje oči! Něco tam mám.
- Proč se na nás dívá ten bezdomovec? - Cože? Bezdomovec?
Tamhle ten?
Toho jsem neviděla, nějak splynul.
Na hřbitovech žebráci bývají.
To ty rituální oběti.
Oni se tím živí, protože nemají jídlo.
Je to jídlo pro svaté, je to výborné.
Polévka, dušené se zeleninou. Božské, výborné.
- Omlouvám se. - Tak znovu.
- Znáte toho bezdomovce? - Jak bych ho mohla znát?
To je absurdní! Bezdomovci se každý vyhne.
Bude mu snad někdo volat, aby ho pozval na drink?
To se nestane. Pojďme k věci. Váš Portinari.
Říkal jsem, že to vyjde.
Jsme tým, jsme duo!
Ano, jsme duo!
Hele, zazpíváme si duet. V žádném případě nesmíme zpívat sami.
Říkals, že jsme duo, tak si zazpíváme.
- Co jsme za duo? - Sandy & Junior, samozřejmě.
- Taky jsou sourozenci. - Já jsem Sandy!
- Byl jsem první. - Jistěže ne!
Jsem Sandy, jsem holka. Ty jsi Junior.
Nechci být Junior.
Nemusím, když nechci, neztotožňuju se s ním.
Cítím se spíš jako Sandy, víš?
Sandy jsem já, je mi líto.
Tak budeme Sandy a Sandy. Já kvůli tvé Sandy nebudu Junior.
Tak jo, Sandy a Sandy.
Společnost uvidí, že pro nás pravidla neplatí.
- Můžeme si dělat, co chceme. - Fajn, jdeme na drink, Sandy.
Rozhodla jsem se vyložit karty na stůl.
Rozhodla jsem se za tebou jít.
A ukázat ti, že jsem blázen.
Do tebe.
Dobře si rozmysli,
co mi řekneš.
Chci, aby mě někdo miloval.
Dobře si rozmysli,
co uděláš,
aby mě to nebolelo.
Vždycky tě budu milovat.
Je to jako magnet a je to opravdové.
Pojď ke mně.
Buďme šťastní.
Clóvisi?
Dobré odpoledne.
Vítejte na této nádherné společenské akci. Díky vám bude ještě krásnější.
Vidím, že tu dnes odpoledne máme samé významné lidi,
hvězdou dnešní události
ovšem je vzácný obraz od Portinariho.
Podíváme se na něj. Prosím.
Takový krásný obraz. Dělá se mi z toho husí kůže.
Už jsem Portinariho tak zblízka dlouho neviděl.
Majitelem tohoto vzácného uměleckého díla
je významná brazilská osobnost.
Senátor Afonso Narcos, který je tu i dnes s námi.
Prosím, senátore, vstaňte.
Hezký oblek, senátore.
Díky. Můžete se posadit.
Vyvolávací cena našeho mistrovského díla,
stanovená našimi odhadci,
je 800 000 realů.
Má někdo zájem?
Milion! Nádherné!
Milion! Kdo nabídne víc?
Tamhle máme fanouška. Milion a 200 000.
Kdo nabídne víc?
Milion a 400 000.
Připrav se, Clóvisi. Je to tady.
- Dolijte mi. - Řekněte si někomu.
Hned, Clóvisi.
Lohane, ne! Co tady děláš?
- Co ty tady děláš? - Poprvé…
Jak ses sem dostala?
Sledovala jsem tě.
Běž pryč. Věř mi, bude to tak nejlepší.
Věřit ti, Clóvisi?
Co to schováváš?
Tebe schovávám před poldama, běž pryč.
Dovol.
Kdo nabídne víc? Dva miliony a 300 000.
Nikdo?
Dva miliony a 600 000.
Nikdo? Dva miliony a 800 000.
Je to velmi napínavé.
Kdo dá víc?
Tamhle jsou tři miliony!
Ten chlápek, co to koupil ode mě, to kupuje znovu?
Co máš za lubem?
Prodáno tady tomu pánovi. Gratuluji.
Všichni mu zatleskejme.
Teď ti to nemůžu vysvětlovat, zmiz!
Ne, dokud všechno nevysvětlíš.
Překážíš mi. Běž!
Zadržte!
Jen na okamžik.
Něco tu pro vás mám.
Proč nám aukci ruší číšník?
A to se říká, že si lidé umění neváží.
Máte v plánu přihodit? Přihlásil jste se do aukce?
Kvůli tomu tu nejsem.
Přišel jsem s nabídkou.
Jestli má ten obraz hodnotu tři miliony, pak mi odpovězte na tohle.
Kolik dáte za tenhle?
Cože? Padělaná replika?
Která? Moje nebo senátorova?
Nebo obě?
Která je víc padělaná?
- Zatkněte ho, pane zástupce. - Je to blázen! Ostraha!
Pozor, všichni. Aukce skončila!
Co?
Co se děje?
Klidně a spořádaně odejděte, prosím.
Sepíšeme výpovědi.
Vy ne, senátore. Na okamžik.
Počkejte chvíli. Jo.
Ani hnout.
Senátore, jsem policejní zástupce.
Omlouvám se, pane,
ale dostal jsem tip, že se tu perou špinavé peníze
a že s tím váš obraz souvisí.
Neříkám, že se to týká vás,
existuje ale důkaz, že je tento obraz padělek.
Pane zástupce, já jsem senátor.
Mám jisté právní výsady.
- Vážně? - Nemějte obavy.
Udělám vše pro to, aby se ta situace vyjasnila.
Jestli můžu.
Za ten obraz zaplatil 50 000,
aby na něm obratem vydělal legálně tři miliony.
Na účet by mu legálně přistály špinavé peníze neznámého původu.
Pane zástupce, prosím, promluvte si s mými právníky.
- Důvěřuji soudnímu systému. - Vy ho nezatknete?
- Zatkněte ho! Udělám to sám. - Ne!
- To bolí! - Zatknu ho jako občan.
- Zatkni ho, kámo! - Šéfe.
Co se děje, Clóvisi?
Ne, ne tuhle.
Senátora necháte jít a ji ne?
Tak to prostě chodí.
Slíbils praní špinavých peněz s falešnými obrazy a senátora.
Ten je nedotknutelný. Kdo zbývá?
Padělatel a příjemce.
Copak nevíš, že to vždycky všechno odnese ten nejslabší?
- To jsme si nedohodli! - My dva měli dohodu.
Ji jsi do toho zatáhl ty.
Kdybys mi řekl pravdu, pomohla bych ti.
Nevrátím se s prázdnýma rukama.
Musím si zajistit to své povýšení.
Že?
- Odveďte ji. - Ona je čestná holka.
- Má práci, má přívěs. - To mám.
Je houževnatá. Donutil jsem ji k tomu.
Říkals, že je to připravené a všechno vyjde.
Říkal jsem ti, že se mi máš vyhýbat.
Můžete to všechno hodit na mě, ale ji nechte jít.
Vylučte mě ze společnosti a z lidského pokolení,
ale neberte mi jediného člověka, co mám rád.
Co to má být, nějaká telenovela? Co jste vůbec zač?
Sourozenci.
O 18 MĚSÍCŮ POZDĚJI
Já jsem si svoje odkroutil.
To justice selhala,
když mě odsoudili na osm let do vězení a trest mi postupně zkracovali.
Nejdřív za pomoc při vyšetřování zločinu, který jsem sám spáchal.
Pak ho zkrátili ještě víc.
Proběhlo tolik odvolání,
že jsem podle mě ještě musel ze zákona dostat něco k dobru.
A jestli si myslíte, že byl můj trest krátký,
zvažte, že navzdory všem důkazům
z toho senátor vyvázl úplně bez trestu.
To není možný!
HAJZLÍCI
Tady to je.
Dvojitý podraz jsou dva burgery se sýrem, salátem a rajčaty.
Uloupený pták je kuřecí placka s naší speciální omáčku.
Veganská zpronevěra chutná jako maso,
ale je to lilek s grilovací omáčkou.
A Křivákův salát je s tofu.
- To mi nechutná. - Mně jo.
- Vážně? - No jo.
- Dvakrát. - Dva saláty?
Dvakrát Křivákův salát, Lohane!
Už se to nese!
Tady je pořádný ubrousek! Je skvělý!
Jsem hrdá, že můžu zákazníkům servírovat kvalitní věci.
Tady je grilovací omáčka a majonéza.
Pravá majonéza. Fakt skvělá.
- Dobrou chuť! - Díky.
Křivákův salát ještě nikomu neublížil.
Existují mnohem horší věci.
Pohni zadkem, Clóvisi!
Zpátky do práce, zlato!
- Dnešní výdělek je na zítra. - Ale já makám!
Copak to nevidíš? Makám.
Dáte si ještě něco? Vidíš, já makám.
Běž si dělat sendviče.
Piš si. Měla období brazilského dřeva.
Neuvěřitelný.
Impresionisté zachycují svůj dojem z reality, z krásy.
- Je to nuda. - Je to nuda.
Jdeš ven?
Už jsi venku?
Lohane cheese, kuřecí Lohane, Lohane se salátem a Ho…
Holane!
Vezmi to od začátku.
Zkus to znovu.
Ano, nemám povolení, nesmím prodávat jídlo,
ale nemůžete…
- Počkej! - Jdeme hned zpátky!
- Je to skvělá párty! - Je na prd!
Počkej, kámo!
Pusť mě. Proč odcházíme?
Vraťme se!
- Zůstaň tu se mnou. - Pusť mě.
- Pusť mi ruku! - Nepustím!
Pojďme spát.
Já se snažím.
Letectvo nás sem poslalo.
A vy nás posíláte zpátky k letectvu?
Co máme dělat?
- Servíruješ náhražkovou majonézu… - Opatrně!
Je to uvolněné.
Proboha, nedělej to.
Chtěla jsem být doktorka.
Problém je…
že mezi mým současným já a mým doktorským já…
Promiň.
- Tak dva. - Dva? Dva saláty…
Sbohem!
Spadl ti mikrofon.
Takže poslyš, jestli přežilas…
- Jestli přežilas. - Jestli přežilas
Náš poslední společný podvod. Velká rána.
Já to věděla, víš?
Já to věděla…
Já to věděla, víš?