Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫קדימה!‬
‫הם עשו את זה בשנה שעברה! אסור שנפסיד!‬
‫תיזהרו! אלופי הגיאוקשינג מגיעים!‬
‫אני רואה אותם!‬
‫תוותרו! אתן יודעות שננצח.‬
‫תתרחקו מאיתנו!‬ ‫-כן!‬
‫יולי, מהר! הם משיגים אותנו.‬
‫קיבלנו את הרמז הבא!‬
‫יולי, ישר קדימה, זה קיצור דרך!‬ ‫-אין בעיה, פילי!‬
‫לעזאזל, הם באו אחרינו! קדימה, יולי, מהר!‬
‫לוזרית!‬
‫תתכונני!‬
‫כן!‬
‫זהירות!‬
‫סליחה!‬
‫יולי, תשברי חזק שמאלה!‬ ‫-הבנתי.‬
‫סליחה! פנו דרך!‬
‫אני מקווה שהם נקיים.‬
‫סליחה, חברים, זו תחרות!‬
‫בסדר. ‬
‫פנו דרך!‬ ‫-זהירות!‬
‫באסה!‬ ‫-באסה!‬
‫הנה.‬
‫מה כתוב עכשיו?‬
‫"לכו ישר לתחתית ותמצאו את המפתח למטמון,‬
‫מספרים נוטים."‬
‫ישר לתחתית?‬
‫יולי, זוכרת את הסרטון ששלחתי לך?‬
‫על המנהרות שמתחת לבריכות?‬
‫הבריכה היא לא התחתית!‬ ‫-בדיוק!‬
‫שם! בואי.‬ ‫-לאן הן הולכות?‬
‫קדימה, ישר.‬
‫כל מחפשי המטמון, שימו לב.‬ ‫נשארו לכם חמש דקות.‬
‫קדימה!‬
‫פילי, כולם שונים.‬ ‫-גם הצירופים!‬
‫אתה רואה את זה?‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫מה כל הדברים האלה?‬
‫"לכו ישר לתחתית ותמצאו‬
‫את המפתח למטמון, מספרים נוטים."‬
‫מספרים נוטים!‬
‫יולי, זה…‬
‫הקופסה עם נעילת חמש ספרות!‬
‫בסדר!‬
‫מצאתי!‬
‫שבע…‬
‫שתיים… אחת…‬
‫חמש… שש!‬
‫שש!‬
‫זו הייתה תחרות קשה, אבל כולכם הצטיינתם,‬
‫אז מחיאות כפיים לכולכם!‬
‫זכיתן בטיול למחנה הגיאוקש שלנו‬
‫בהרי הקטסקיל!‬
‫קדימה, די-ג'יי!‬
‫זה יהיה הקיץ הכי טוב אי פעם!‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫קלופידוגרל. זו גרסה גנרית לפלאביקס,‬ ‫בשביל אבא שלי.‬
‫הוא עבר התקף לב לפני שבוע.‬
‫בסדר. מושלם, תודה.‬
‫- אואהו, הוואי (לא הרי הקטסקיל) -‬
‫היי!‬ ‫-אני צריכה את זה רק לשתי דקות.‬
‫תמצאי עבודה ותקני משלך.‬
‫זה חשוב! יולי אמרה שהיא תספר לי ‬ ‫על המחנה שאני מפספסת.‬
‫אמא!‬
‫פילי, תירגעי. תוכלי לבדוק את האימייל שלך‬ ‫כשתיכנסי לבית.‬
‫מה אם לסבא אין אינטרנט?‬
‫אבא, הלו?‬
‫אלוהים.‬
‫נמלים.‬ ‫ -יש כאן ריח של…‬
‫זקנים ואכזבה.‬
‫מה זה?‬
‫התראה אחרונה?‬
‫אבא!‬
‫מה זה?‬
‫הסימן השני לכך שאנחנו בגיהינום.‬ ‫הראשון הוא שאין אינטרנט אלחוטי.‬
‫אמא!‬ ‫איך אני אדע עכשיו מה אני מפספסת במחנה?‬
‫אבא.‬
‫היי!‬
‫מה אתה עושה? אלוהים!‬
‫אמא!‬ ‫-איואנה, בבקשה אל תהרוג את אחותך.‬
‫כמעט תלשת לי את הפטמה!‬
‫מגיע לך כי אתה בריון מטומטם.‬
‫זה מספיק.‬
‫תבקשו סליחה.‬
‫אני? היא כמעט תלשה לי את הפטמה!‬ ‫-להתנצל בפניו? אין סיכוי!‬
‫תבקשו סליחה!‬
‫איואנה, אתה ראשון.‬
‫אני מצטער שאת כזאת מעצבנת.‬
‫אני מצטערת שעטיני הבנים שלך כאלה גדולים.‬
‫סליחה ששברתי‬ ‫את מראת הגיאוקשינג הדפוקה שלך בכוונה.‬
‫סליחה ששפשפתי את התחת בכרית שלך‬ ‫וגרמתי לך לדלקת בעין.‬
‫תודה שנתת לי סיבה לשרוף את כל…‬
‫איואנה!‬
‫אבא!‬
‫אני שונאת אותך.‬ ‫-אני שונא אותך.‬
‫אמא, חשבתי שאמרת שלסבא‬ ‫יהיה אינטרנט אלחוטי.‬
‫תירגעי, פילז.‬ ‫זה מחנה מטופש לחיפוש אוצרות מזויף.‬
‫יודע מה מטופש? הפנים שלך.‬
‫מטופש זה לקנות שני זוגות נעליים‬ ‫ולנעול אחת מכל אחד. ‬
‫יודע מה מטופש? ה…‬ ‫-היי!‬
‫מה אתם עושים?‬ ‫הוויכוחים שלכם לא עוזרים בכלום.‬
‫אני אחטיף לכם על זה.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫אבא, מה אתה עושה שם?‬
‫אתה אמור להיות במיטה ולנוח.‬
‫אני בן הוואי. אני דואג לאדמה.‬
‫במשך עשר שנים,‬ ‫אף אחד לא אמר לי מה לעשות.‬
‫את באה הנה ואומרת לי מה לעשות.‬
‫ד"ר קאמפוס אמר שהוא רוצה שתנוח במיטה.‬
‫לא אכפת לי מה ד"ר קאמפוס אומר.‬
‫לא היית צריכה לבוא הנה!‬
‫כמובן שבאנו!‬
‫אתם נראים יותר גבוהים בתמונה.‬
‫גם יותר רזים.‬
‫קדימה, חבר. תנסה.‬ ‫-נראה קצת לא היגייני.‬
‫פשוט תאכל את זה.‬
‫תודה?‬
‫מהאלו.‬
‫קדימה, תגידי "מהאלו".‬
‫מהאלו.‬
‫לא יכולת לקחת רגע‬ ‫ללמד את הילדים האלה קצת הוואית?‬
‫ברור שלא. אנחנו גרים בניו יורק.‬
‫רק קצת הוואית, זה כל מה שביקשתי ממך.‬
‫יורד גשם. קדימה.‬ ‫-מה לגביך, בחור?‬
‫אתה רוקד הולה? משהו?‬ ‫-כמובן שהוא לא רוקד.‬
‫אפשר לדבר הוואית בכל מקום. תנסו.‬
‫אף אחד בניו יורק לא מבין הוואית.‬ ‫-זאת הבעיה.‬
‫מונקס?‬
‫מה זה?‬
‫הוואית?‬
‫"להרוג אותנו ולשמור את הזהב"?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זה היה תרגיל מרשים בסגנון ג'ון ויק.‬
‫את גנבת?‬
‫בבקשה, אף אחד לא גנב שם כלום.‬
‫אז מה זה?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫מי אתה?‬
‫זה הוגן. אני קספר. אלוהה.‬
‫פילי.‬
‫אז קימו הוא סבא שלך, נכון?‬
‫מבחינה גנטית.‬
‫מה יש לחתול שלך?‬ ‫-זה מורטימר.‬
‫הוא שמן, אז אני צריך לטייל איתו.‬ ‫אחרת הוא יחלה בסוכרת.‬
‫אבל אתה גורר אותו.‬ ‫-אני מנסה להחדיר בו מוטיבציה.‬
‫מאיפה הגעת, ילדה?‬
‫היא באה לפגוש את מורטימר.‬
‫כן.‬
‫זה אומר שהוא מחבב אותך.‬
‫קספר, אנחנו עושים את זה או מה?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫קרדינל אדום,‬
‫לא הכרתי אותך,‬ ‫אבל נראית כאילו אתה יודע ליהנות.‬
‫עד שניפגש שוב.‬
‫נוח על משכבך בשלום.‬
‫רגע, זאת לא הייתה הציפור שלך?‬
‫לא, הם לא חיות המחמד שלי.‬
‫זה עדיין עצוב שהם מתו.‬
‫זה בטח מבאס אם לאף אחד לא אכפת.‬
‫אנחנו מכבדים את המתים בכך שמספרים סיפורים…‬
‫ומשאירים את הוויילואה שלהם בחיים.‬
‫את הרוח שלהם,‬
‫עם… אלוהה.‬
‫עוצר נשימה.‬
‫אמא, איפה אמרת שהמילון ההוואי נמצא?‬
‫הסתכלת בשולחן שלי?‬
‫- מילון הוואי-אנגלי -‬
‫מותק, שמעת אותי?‬
‫מצאת את…?‬
‫לא ראיתי את התמונה הזאת של אבא.‬
‫קואה.‬
‫שכחתי שהיה לי את זה.‬
‫פילי…‬
‫אני יודעת שאת כועסת‬ ‫על כך שלא יכולת ללכת למחנה,‬
‫אז…‬
‫מה אם את ואני נלך מחר לעשות גיאוקשינג?‬
‫כן! עוד לא בדקתי את המטמונים כאן.‬
‫אני בטוחה שיש להם כמה מגניבים.‬ ‫-יופי. אז מחר.‬
‫"מרקדורס נוקטורנוס"?‬
‫לאפו? צועדי-לילה?‬
‫היי, תחזיר לי את זה! מה אתה…‬
‫זה לא שלך! ‬ ‫-למה יש לך ציור של צועד-לילה?‬
‫אתה יודע מה זה?‬
‫כן, רוחות של לוחמים מהוואי.‬
‫בובי שייטלס סיפר לי על זה כשחזר ממאווי.‬
‫מה בובי הדפוק יודע על הוואי?‬
‫מה הוא לא יודע על הוואי?‬
‫הוא אמר שהם צועדים בלילה,‬
‫ומגנים על האי.‬
‫יודעים שהם באים כששומעים את התופים שלהם.‬
‫ואז רואים את הלפידים שלהם…‬
‫כמו פס של אורות.‬
‫ואם שומעים את קרן הקונכייה שלהם,‬
‫זה אבוד.‬
‫הם קרובים.‬
‫ואם הם מוצאים אותך…‬ ‫-מה?‬
‫כדאי שתנשקי את האדמה‬ ‫ולא תרימי את הראש,‬
‫כי אם לא…‬
‫זוכרת את הסצנה מ"שודדי התיבה האבודה"‬
‫שבה הפנים של הנאצים נמסים?‬
‫זה.‬
‫טוב, חלומות פז.‬
‫זה מגעיל.‬
‫לא, האוכל הזה מגעיל. אין פלפל,‬
‫אין מלח, אין טעם.‬ ‫בשביל מי זה? אנחנו לא לבנים.‬
‫חלבון ביצה בריא ללב. תרד…‬ ‫-חמש שנים, אבא.‬
‫חמש שנים!‬
‫איך ייתכן שלא שילמת מס רכוש במשך חמש שנים?‬
‫למה לא אמרת לי שאתה בצרות?‬
‫אני דואג לעצמי!‬
‫באמת? אתה עומד לאבד את הבית שלך!‬
‫אבא, אני יודעת שאתה לא רוצה לשמוע את זה,‬
‫אבל אולי עדיף לך בניו יורק.‬ ‫אתה יכול להסתובב יותר בקלות.‬
‫זאת הקוליאנה שלי. זו אדמת אוהנה שלנו!‬
‫בניגוד אלייך, אני אמות לפני שאעזוב.‬
‫פילי, לכי להתכונן. נצא בעוד עשר דקות.‬ ‫-מה? לאן הולכים?‬
‫לקחת את התרופות של סבא ונתב חדש.‬
‫אי אמר שצריך נתב חזק יותר, או משהו.‬
‫אני רק צריכה לטפל בכמה דברים.‬
‫אבל חשבתי שנעשה גיאוקשינג היום.‬
‫ארזתי לשתינו.‬
‫אוי, מותק. אני כל כך מצטערת,‬
‫אבל לא היום. בסדר?‬
‫אולי מחר.‬
‫אלוהה, אני קספר.‬
‫פיליאלוהה נמצאת?‬
‫תן לי לנחש. אתה לא פילי, אלא אחיה?‬
‫אי.‬
‫כמו האות?‬
‫זה קיצור של "אני תומך בשוויון".‬
‫אני צוחק. זה קיצור של איואנה.‬
‫ומי את?‬ ‫-האנה.‬
‫האנה.‬
‫האנה, מה זה, יפני?‬
‫זה גם הוואי.‬
‫כמו איואנה.‬
‫זה אני.‬ ‫-כן.‬
‫לגבי פילי.‬
‫היא כאן?‬ ‫-ג'ינג'י, זוז. אנחנו מדברים.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-לעשות מה?‬
‫תתנהג כמו מניאק.‬
‫תענה על השאלה שלו. אחותך פה או לא?‬
‫כן. היא מאחור.‬
‫אני גומרת לעבוד בשלוש.‬ ‫תתקשר אם תצטרך טרמפ.‬
‫תודה על הטרמפ.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫זה כל כך ארוך!‬
‫נעים להכיר, הדסון!‬
‫אז האנה, אנחנו צריכים… אלה נחמדים.‬
‫"כשהשמש שקעה והגשם ירד,‬
‫פילסנו את דרכנו."‬
‫- אואהו, הוואי 1823 -‬
‫"רובינסון האיץ בנו קדימה דרך ארץ בתולית‬
‫מלאה במראות אקזוטיים, צלילים מוזרים,‬
‫ובראון סימן את דרכנו.‬
‫ואני,‬
‫אפסנאי הספינה,‬
‫תיעדתי זאת."‬
‫היי, פילי!‬
‫פילי?‬
‫בסדר.‬
‫קספר! אסור להתגנב מאחורי ניו יורקרים.‬
‫אנשים מתים ככה.‬
‫לא ניסיתי. ואת לא מהוואי?‬ ‫-כן, אבל עברנו לניו יורק כשהייתי בת שנה.‬
‫בכל מקרה, אל תצפה להתנצלות.‬ ‫אני פרוגרסיבית מדי.‬
‫אני מצטער שנאלצת להרביץ לי?‬
‫גדלת כאן, נכון? כמה הוואית אתה יודע?‬
‫לא הרבה.‬
‫חברה שלי האנה יודעת יותר.‬
‫למה?‬ ‫ -אני מנסה לתרגם את זה,‬
‫אבל אני חייבת לעשות את זה מילה-מילה‬ ‫וזה לוקח המון זמן.‬
‫הרוב בספרדית.‬
‫את יודעת ספרדית?‬ ‫-כן.‬
‫נמאס לי להסביר לאנשים‬ ‫שאני לא פורטוריקנית, אז למדתי את זה.‬
‫של מי היומן הזה?‬ ‫-בחור בשם מונקס.‬
‫הוא היה מלח על…‬ ‫-"הפרוביאן."‬
‫האוצר של הפרוביאן הוא אגדי.‬
‫אוצר? כאילו, אוצר אמיתי?‬
‫אנשים עדיין מחפשים אחריו.‬ ‫אני לא מאמין שזה מונקס. מה כתוב?‬
‫בסדר. אז…‬
‫כפי שאתה יודע, מתיישבים ספרדים שכרו‬ ‫כמה פרייבטירים כדי להסתיר את הזהב שלהם,‬
‫אבל אז רובינסון ובראון גילו סוד.‬
‫"מונקס!"‬
‫רובינסון ובראון אמרו למונקס:‬
‫"יו, אחי, הקפטן שלנו יהרוג אותנו‬ ‫וישמור את הזהב המתוק הזה לעצמו!"‬
‫ואז מונקס אמר, "זה דפוק!"‬
‫"אנחנו לא מורחים אותך."‬
‫"אחי, רוצה למרוד?"‬
‫ומונקס אמר, "כן, זה נשמע מדליק".‬
‫אז הם פתחו במרד.‬
‫בראון היה מסוגל להרוג עם חתיכת לחם.‬
‫ובשעה שהפרוביאן נשרפה,‬
‫רובינסון, בראון, מונקס,‬ ‫ועוד כמה פרייבטירים נאמנים‬
‫נשאו את האוצר לחוף.‬
‫ואז הם החליטו:‬
‫"יו, בואו נסתיר את האוצר כאן."‬
‫"כן, כדי שנוכל להשיג ספינה חדשה ולהתחפף."‬
‫הגעתי עד הנה.‬
‫אכפת לך מספוילרים?‬ ‫-לא אם זה יוסיף לסיפור.‬
‫אחרי שהם החביאו את האוצר,‬ ‫מונקס נשאר כדי לשמור עליו‬
‫ורובינסון ובראון הפליגו בחזרה לאנגליה,‬
‫אבל הספינה שלהם מעולם לא הגיעה.‬
‫לעזאזל!‬
‫סערה פגעה בספינה וכולם אבדו בים.‬
‫ומונקס, הוא כמעט הוכה למוות.‬
‫הוא זחל בחול הלוהט. מסכן.‬
‫הוא כמעט הוכה למוות על ידי מי?‬
‫זו תעלומה.‬ ‫זוג הוואי זקן מצא אותו בדיוק בזמן.‬
‫מונקס בטח נתן להם את היומן שלו‬ ‫כתודה על שהצילו את חייו.‬
‫אם רובינסון, בראון ומונקס לא הגיעו לאוצר,‬ ‫איפה הוא?‬
‫אף אחד לא יודע.‬
‫יש תיאוריה שמונקס סיפר לבני הזוג,‬
‫אבל לא ידוע על אף אחד‬ ‫שהשתמש בהון זהב ספרדי.‬
‫אני חייבת לסיים לקרוא את זה.‬
‫היי!‬
‫אם כך…‬
‫גנבת ממני.‬
‫אני הסבא שלך.‬
‫רגע!‬
‫השארתי משהו בספר.‬
‫איפה מצאת את זה?‬ ‫-בחדר של אמא.‬
‫היא לא אמרה שאסור לי לקחת. לא גנבתי.‬
‫"היא לא אמרה שאסור לי."‬ ‫תני לי את זה, נמייה.‬
‫אני לא נמייה.‬ ‫-תני לי את זה.‬
‫וואו.‬
‫אמא שלך כל כך מאושרת כאן, תראי.‬
‫זה היה ממש לפני שאבא שלך התגייס לצבא.‬
‫יודעת מה?‬
‫יש לך את החיוך של אבא שלך.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת.‬
‫זה היה של סבא שלי, שקיבל את זה מסבא שלו,‬
‫שקיבל את זה ממונקס.‬
‫אז הסבא-רבא-רבא שלי…‬
‫המשפחה שלנו הצילה את חייו של מונקס?‬
‫וסבא של סבא שלי…‬
‫קיבל את זה ממונקס.‬
‫זה אמיתי?‬ ‫-ברור שזה אמיתי, תסתכלי שוב.‬
‫אבל איפה השאר?‬
‫למה אתה לא גר באחוזה?‬ ‫-אחוזה?‬
‫תסתכלי מסביב, אנחנו הוואים. קאנאקה.‬
‫יש לנו מזל שאנחנו חיים בהוואי.‬ ‫-אז אתה אומר שמעולם לא מצאת אותו.‬
‫תראי את זה.‬
‫מוקולי. כל כך יפה, כן? מה דעתך?‬
‫קיוקי. מה נשמע?‬ ‫-קימו!‬
‫אלוהה, קימו!‬ ‫-אלוהה, אחי.‬
‫אחי. הכנתי לך חבילה קטנה.‬
‫לומי סלמון, פיפיקאולה ופואי טרי.‬
‫אני אוהב את זה. מהאלו, קימו.‬
‫זוכר את הפעם האחרונה שהיינו כאן?‬ ‫יצאנו לדוג שם.‬
‫אני זוכר, זה היה שם!‬
‫תפסנו את המנפצ'י. זה עדיין במקפיא שלי.‬
‫אני אוהב אותם. אכלתי הכול!‬
‫חייבים לעשות את זה שוב.‬ ‫אם כן, כן. אם לא אז לא.‬
‫אחי, אני יודע שאתה יכול. מובטח, אחי!‬
‫מה אתם אומרים?‬
‫פילי הקטנה.‬
‫פילי?‬
‫וואו! בפעם האחרונה שראיתי אותך‬ ‫היית תינוקת.‬
‫הנה, הכנתי לך מוסובי.‬
‫ובבקשה, תמסרי לאמא שלך אלוהה.‬ ‫עבר הרבה זמן מאז שראיתי אותה.‬
‫כן.‬ ‫-בואו נלך לסירה.‬
‫בסדר.‬
‫תיזהרו מהשונית. נתראה אחר כך.‬
‫טוב, אחי.‬
‫היי, נעליים מגניבות.‬ ‫את יודעת שתרטיבי אותן, נכון?‬
‫קדימה, חייבים לזוז. בואי. קדימה.‬
‫אתם יודעים שאני לא יודעת לשחות, נכון?‬
‫תאחזי בהגה.‬
‫איזו מין בת הוואי את אם את לא יודעת לשחות?‬
‫אנחנו לא שוחים על פני נהרות בניו יורק.‬ ‫יש לנו רכבות בשביל זה.‬
‫סבא ילמד אותך, אם לא תטבעי קודם.‬
‫מהר, תלבשי את זה. מהר. שימי את זה.‬
‫כל הכבוד!‬
‫מתחילים, מותק!‬
‫בסדר!‬
‫כפי שאמרתי, בניו יורק יש חורפים אמיתיים.‬
‫זה לא באמת חג המולד עד שהאוויר כל כך קר,‬
‫שהריאות שורפות כשנושמים.‬
‫רגע. אין מלי קליקימקה‬ ‫עד שהריאות שלך כואבות?‬
‫חג המולד בניו יורק הוא הכי טוב שיש.‬
‫תפתחי את התיק. נראה מה יש לנו.‬
‫אוי, ספאם מוסובי מתוצרת קיוקי.‬
‫קדימה.‬
‫טוב.‬
‫אתה יודע, ניו יורק לא תמיד קרה.‬
‫מעולם לא היית. אולי כדאי שתבוא לבקר.‬
‫היא לא יכולה להיות יפה כמו האי הזה,‬ ‫האנשים.‬
‫אנחנו חיים את אלוהה.‬
‫אלוהה הוא האופן‬ ‫שבו שאנחנו מתייחסים לעצמנו,‬
‫שבו עוזרים לאחרים,‬
‫שבו אנחנו יודעים‬
‫איפה אנחנו אמורים להיות בחיים האלה.‬
‫קוליאנה. האחריות שלנו.‬
‫איך אנחנו דואגים לאדמה.‬
‫ואלוהה הוא חלק גדול ממך. יודעת למה?‬
‫כי את…‬
‫בת הוואי, ויש לך "קוקו",‬
‫דם הוואי.‬
‫היי, תסתכלי לשם. מה את רואה?‬
‫הרים?‬
‫כאן הם נחתו לראשונה!‬
‫כן.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫תראה! זה הסימן של רובינסון ובראון.‬
‫את מדברת ספרדית, כן?‬
‫הייתי צריך לתרגם את זה מילה-מילה‬ ‫וזה לקח לי המון זמן.‬
‫אז ההערות האלה בהוואית. אתה כתבת אותן?‬
‫כן.‬
‫"הנחנו את התכשיט בתוך הכתר‬
‫וסימנו אותו בזהב."‬
‫קחי. תסתכלי דרכו.‬
‫תסתכלי לשם.‬
‫לשם מונקס הלך?‬
‫לשם אנחנו צריכים ללכת‬ ‫כדי למצוא את האוצר?‬
‫אין שום אוצר. הספר הוא האוצר.‬
‫קח.‬
‫היי, לאן את הולכת?‬
‫אני רוצה לוודא שהמטבע יראה‬ ‫את אותה נקודה מגבוה.‬
‫סבא לא אוהב שאת עולה לשם.‬ ‫-למה, זה מסוכן?‬
‫ברור שזה מסוכן. התיירים הרסו את הדרך.‬ ‫הכול נשחק.‬
‫אני קטנה. יהיה בסדר.‬
‫פיליאלוהה, תרדי למטה מיד!‬
‫אל תדאג, אני כבר חוזרת!‬
‫סבא!‬
‫קליטה. קליטה…‬
‫יש!‬
‫איואנה.‬
‫אי. אפשר לדבר איתך לרגע?‬ ‫-כן.‬
‫לאן אנחנו נוסעים?‬ ‫אני לא רואה בסט ביי בשום מקום.‬
‫רגע. תן לי לעצור בצד.‬
‫איואנה, אני צריכה לדבר איתך על משהו.‬
‫אז…‬
‫סבא מתקשה לשלם את החשבונות שלו, ו…‬
‫הוא עלול לאבד את הבית שלו.‬
‫אז, ערך הנכסים בגרינפוינט עלה…‬
‫את רוצה למכור את הדירה שלנו‬ ‫כדי לשלם את החוב שלו.‬
‫איואנה, אנא נסה להבין.‬
‫האדמה הזאת נמצאת במשפחה שלנו‬ ‫במשך דורות.‬
‫זה הבית שלנו.‬ ‫-פילי ואני גדלנו בניו יורק. זה הבית שלנו.‬
‫סבא בנה את הבית הזה במו ידיו.‬
‫הוא חטף התקף לב ולא היינו שם!‬
‫את לא שם בשבילנו ואנחנו גרים איתך!‬
‫אתה יודע כמה קשה לגדל‬ ‫שני ילדים לבד בניו יורק?‬
‫כן, אמא.‬
‫בכל פעם שאני יורד למכולת,‬ ‫או מכין ארוחת ערב,‬
‫או מכבס כי את לא יכולה.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫מה שלא הוגן זה לאבד את חיי‬
‫כי את מרגישה אשמה‬ ‫על שעזבת את הוואי כשאבא מת.‬
‫איך אתה מעז.‬
‫הלו?‬
‫אמא, משהו קרה לסבא!‬ ‫-פילי, תאטי. אני לא מבינה…‬
‫מהר! משהו קרה לסבא!‬
‫חייבים לזוז.‬
‫הוא יישאר כאן ללילה?‬ ‫-כן.‬
‫בגלל ההיסטוריה הרפואית שלו…‬ ‫-פילז.‬
‫היי.‬
‫זו רק צלע שבורה. הוא ישרוד.‬
‫תדאגי לנו יותר.‬
‫אם אמא לא תוכל לשלם את החוב של סבא‬ ‫והוא לא יעבור לברוקלין…‬
‫הוא אמר שהוא מעדיף למות.‬
‫לכן אמא אמרה לי‬ ‫שהיא רוצה למכור את הדירה שלנו ושנעבור לפה.‬
‫אני יודע. ג'סיקה ריילי בדיוק אמרה לי‬ ‫שהיא תתמזמז איתי,‬
‫ואני לא אבלה את השנה האחרונה בתיכון‬ ‫תקוע באי המטופש הזה.‬
‫סבא? הוא בסדר? מה הם אמרו?‬
‫לא, פיליאלוהה, הוא לא בסדר.‬
‫אני לא מאמינה שביקשת ממנו‬ ‫לקחת אותך למוקולי.‬
‫אבל אני לא…‬ ‫-אני לא רוצה לשמוע.‬
‫הם משאירים אותו כאן ללילה, אז גם אני אשאר.‬
‫תחזרו הביתה.‬
‫זה אפילו לא היה…‬ ‫-אמרתי שתלכו הביתה.‬
‫סבא נפצע וזו אשמתי.‬
‫אוי, לא. בבקשה אל תבכי.‬
‫אל תגיד לי לא לבכות כשאני מנסה שלא.‬ ‫זה לא עוזר.‬
‫אני מצטער.‬
‫איכס!‬
‫קימו קשוח.‬
‫פעם ראיתי אותו מזמין‬ ‫שני מיסיונרים מורמונים לקפה.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫זה לא רק שהוא נפצע.‬
‫הוא לא יכול לשלם חשבונות.‬ ‫הוא עלול לאבד את הבית שלו.‬
‫אני חייבת למצוא דרך לתקן את זה.‬
‫איך? אין זהב בקצה הקשת הכפולה שלנו.‬
‫היה מגניב אם היה זהב.‬
‫פילז, הגיאוקשינג פשוט עיוות לך‬ ‫את תפיסת המציאות, אה?‬
‫סבא אמר שמונקס נתן אותו למשפחה שלנו.‬ ‫ זה זהב אמיתי, אי!‬
‫נשכתי אותו. אפשר לראות סימן שיניים.‬
‫עכשיו אני יודע ששניכם מטורפים.‬
‫ולמה צבע השיער שלך זהה לצבע הפטמות שלך?‬
‫אל תחפיץ אותו!‬ ‫-מה?‬
‫לא, לא התכוונתי… ולא ככה משתמשים במילה.‬
‫אם אמא לא תוכל לשלם את החוב של סבא,‬ ‫נאלץ לעזוב את ברוקלין.‬
‫ככה נוכל להשיג את הכסף.‬
‫כסף אמיתי, פילז.‬
‫אנחנו זקוקים לבנק, לא למטבעות מפוררים.‬
‫בסדר. שיהיה.‬
‫- טנדר -‬
‫את לא יכולה להיכנס סתם ככה לקואלואה.‬ ‫זו הסגת-גבול.‬
‫בסדר. אני אתגנב פנימה.‬
‫את תיתפסי.‬ ‫-אז אעמיד פנים שהלכתי לאיבוד.‬
‫תאמין לי, מבוגרים הם טיפשים ואני חמודה.‬
‫אבל פילי, קואלואה, זה…‬
‫אני חייבת לעשות את זה, קספר, בשביל סבא.‬
‫בסדר. אנחנו נצא לדרך עם עלות השחר.‬
‫"אנחנו"?‬
‫בשביל מר קימו.‬
‫"די" ל"דרייב", נכון?‬
‫מה? אמרת שאת יודעת לנהוג.‬ ‫-תירגע. אני יודעת מה אני עושה.‬
‫תחזיק חזק.‬
‫וואו, שקט כאן. אתה יודע שאנשים בניו יורק‬ ‫צופרים 24 שעות ביממה?‬
‫זה הוואי. לא מנומס לצפור.‬
‫פילי, תעצרי בצד. אני לא מרגיש טוב.‬ ‫אני חושב שאני עומד להקיא.‬
‫זה לא היה כל כך נורא.‬
‫קדימה, מר קיא. בוא נזוז.‬
‫- כניסה לעובדים בלבד,‬ ‫אורחים אנא היכנסו בכניסה הקדמית -‬
‫תחזיקי את קיאנו.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה כבד.‬ ‫-אוי! אלוהים, מה יש לך פה, אחי?‬
‫- חוות קואלואה -‬
‫אז אתה אומר לי‬ ‫שאנשים באים לכאן רק כדי לראות כמה גבעות?‬
‫עמק קואלואה הוא אדמה הוואית קדושה,‬
‫אבל גם מצלמים כאן הרבה סרטים,‬ ‫כמו פארק היורה.‬
‫באמת? זה כל כך…‬
‫מה?‬
‫זה אדיר!‬
‫מורטימר היה נהנה מזה.‬
‫סליחה, אמא. זה לא זמן טוב.‬
‫בוא. קדימה.‬
‫אמא?‬ ‫-למה אתה לא עונה לטלפון הנייד?‬
‫אני לא יודע. זה מוקדם מדי.‬
‫רק התקשרתי לבדוק מה שלומכם.‬
‫מה עם פילי?‬ ‫-עדיין מעצבנת.‬
‫אני יכולה לדבר איתה?‬ ‫-אבדוק אם היא התעוררה.‬
‫טלפונים של זקנים.‬
‫הלו? אי? אתה עדיין שם?‬
‫אוי, לא. פילי כועסת עליי?‬
‫כן. לא, כלומר, היא בשירותים עושה קקי.‬
‫זה ייקח זמן.‬
‫- אל תדאגו! -‬
‫ועוד איך!‬
‫הילדה הזאת צריכה יותר סיבים.‬
‫תוכל לדאוג שהיא תאכל בננה?‬ ‫-מה שלום סבא?‬
‫הוא ישן כל הלילה,‬ ‫אבל אנחנו מחכים לעוד בדיקות.‬
‫זה על הפנים.‬
‫כן. טוב, יש כאן מקלחת, אז…‬
‫אם אתם יכולים להביא לי בגדים להחלפה,‬ ‫אני אעריך את זה.‬
‫כן. אמרתי לפילי שאקח אותה לעשות גיאוקשינג‬ ‫הבוקר כדי לעודד אותה,‬
‫אז אולי אחרי זה.‬
‫זה ממש חמוד מצדך. תודה!‬
‫הכול טוב, אמא.‬
‫טוב, תיהנו מהגיאוקשינג,‬ ‫ונסו לא להרוג זה את זה.‬
‫תתקשר אליי לפני ש…‬ ‫-טוב, סבבה. ביי.‬
‫פילי!‬
‫מי מגיע כל הדרך להוואי‬ ‫רק כדי לראות איפה צילמו את "אבודים"?‬
‫אנשים ממש אוהבים את "אבודים".‬
‫לא בטוח למה. לדעתי זו עלילה גרועה ומסובכת.‬
‫אבל אולי אחרי שש שנים‬ ‫של השקעה רגשית מצטברת,‬
‫אנשים לא רוצים להודות שהם השקיעו המון זמן‬ ‫במשהו שלא הסתיים בצורה מספקת.‬
‫אבל הצילום היה מעולה.‬
‫אחי, יש לך מספיק קרם הגנה?‬
‫אנשים הם כל כך מוזרים.‬
‫המקום הזה יפה כשלעצמו כדי לבקר בו.‬
‫אוי, באסה.‬
‫"באסה" זה קטע ניו יורקי?‬ ‫-בוא!‬
‫קדימה, מהר!‬
‫היי, אתם! מאחורי השלט!‬
‫ביי! שכל אחד ידאג לעצמו!‬ ‫רגע! פילי?‬
‫פילי!‬ ‫-פניי לשלום.‬
‫לא היה לי מושג…‬ ‫-ריאן, זה אני, קספר.‬
‫אחי. חשבתי שאתם תיירים מסיגי גבול.‬
‫הראיתי את המקום לפילי, ידידה שלי.‬ ‫-ברגל?‬
‫כן.‬
‫למה לא סיפרת לי שאתה מכיר אנשים‬ ‫שעובדים כאן?‬
‫כל כך התרגשת להתגנב פנימה.‬ ‫לא רציתי להרוס לך את הכיף.‬
‫אתה כזה מוזר.‬ ‫-מהאלו!‬
‫קדימה, לאוצר!‬
‫יו, מה קורה? זה אי. תשאירו לי הודעה.‬
‫אני יודע שאת בקואלואה, פילי,‬ ‫וכשאמצא אותך, אהרוג אותך,‬
‫ואז אעיר אותך בחזרה…‬
‫- קואלואה‬ ‫ברוכים הבאים להוואי! משפחת אוקומורה -‬
‫האנה אוקומורה.‬
‫- אואהו, אוקומורה, מספר טלפון -‬
‫מאה שלושים ושלוש אוקומורה?‬ ‫כמה האי הזה גדול?‬
‫בסדר.‬
‫איכס.‬
‫פילי, חכי!‬
‫קדימה, מר קיא.‬ ‫-הקאתי פעם אחת!‬
‫זהו זה.‬
‫לכאן המטבע רצה שנלך.‬
‫זה בדיוק כמו שמונקס כתב ביומן שלו.‬
‫הנה זה.‬
‫"הלכנו בעקבות רובינסון,‬
‫פילסנו דרך וטיפסנו אל…‬
‫בטן המפלצת?"‬
‫אתה חושב שהוא התכוון להר?‬
‫בוא!‬ ‫-מה? פילי!‬
‫אתה יודע, למה אנשים זקנים‬ ‫צריכים לדבר בצורה פואטית?‬
‫רק תגידו לי לאן ללכת!‬
‫אחי, זרוק מה שאתה לא צריך.‬ ‫נאסוף את זה בדרך החוצה.‬
‫אין בעיה.‬
‫בסדר.‬
‫זה. אני לא צריך את זה.‬
‫המסיכה שלי?‬
‫היו-יו שלי.‬
‫בטוח אצטרך את זה.‬ ‫-סוף סוף משהו מועיל.‬
‫הרבה יותר קל.‬
‫אתה יודע, אלה נראים כמו‬ ‫הבדים בסטודיו של סבא.‬
‫למה שהם יהיו כאן?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫חשבתי שהוא אמר שהוא לא מצא את האוצר.‬
‫זה מריח כמו…‬
‫חור התחת של הגיהינום.‬
‫מה יש בפנים, לדעתך?‬ ‫-יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫אתה מוכן, איש?‬ ‫-כן.‬
‫מצאתי את הטרקטורון שלהם. הם עדיין בעמק.‬
‫להביא אותם?‬ ‫-אני אהרוג אותה.‬
‫אנחנו נמצא אותם. מהאלו, ריאן.‬
‫בכל אופן, את עסוקה בשבת במקרה? או…?‬
‫לא, אני פנויה. מה קורה?‬
‫האם תהיי מעוניינת לעשות משהו?‬
‫ממש אשמח.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫בסדר. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫הוא נשמע די מגניב.‬
‫הוא ממש מגניב.‬
‫רגע, אתה מנקה את המכונית שלי עכשיו?‬
‫זה המעט שיכולתי לעשות. על ההסעה.‬
‫בסדר. על לא דבר על השילוב הזה‬ ‫של תודה ועלבון.‬
‫- תוכנית מוזיקה -‬
‫איך את אוהבת מוזיקה כזאת‬ ‫ורוצה ללמוד בג'וליארד?‬
‫אתה מוכן… לא לגעת בדברים שלי?‬
‫במה את מנגנת? או שאת רקדנית?‬
‫אני לא הולכת לג'וליארד, טוב?‬
‫קשה להתקבל לג'וליארד‬ ‫כשהבקשה שלך על הרצפה‬
‫ולא בתיבת דואר.‬
‫מה הסיפור עם השם שלך, אי?‬ ‫למה לא קוראים לך איואנה?‬
‫זה שם טוב.‬
‫זה מעצבן להגיד לכולם איך לבטא אותו.‬
‫השם ההוואי היחיד שהם מכירים‬ ‫הוא קיאנו, והוא על הפנים.‬
‫סתום את הפה, עכבר יבשה.‬ ‫קיאנו הוא אוצר של הוואי.‬
‫את מתכוונת לקנדי עצוב?‬
‫היי, העצב הופך אותו לסקסי יותר.‬
‫כן, כאילו שתדעי. את מקשיבה למייגן טריינור.‬
‫סליחה, איך אתה יודע שזאת מייגן טריינור?‬
‫כי השיר…‬ ‫-נראה שמישהו כאן הוא מעריץ ענק.‬
‫אני אגביר את…‬ ‫-מה?‬
‫אין מצב!‬
‫אז זה צינור לבה?‬ ‫-כן.‬
‫זה מוליך טבעי‬ ‫שנוצר על ידי זרימת לבה בצמיגות נמוכה‬
‫שיצרה קליפה קשיחה.‬
‫מה?‬
‫נהר של לבה יצר את המערה הזאת.‬
‫זה כזה מטורף.‬
‫מה קרה כאן?‬
‫מה יש למטה לדעתך?‬
‫בוא נראה.‬
‫לאן הוא נעלם?‬
‫פילי?‬
‫הנעליים שלי.‬
‫החרקים האלה.‬
‫המנוע עדיין חם.‬ ‫-אני מקווה שהם לא התרחקו מדי.‬
‫אתה יודע למה אחותך רצתה לבוא לכאן?‬
‫כן, היא עושה את דבר מטופש שנקרא גיאוקשינג.‬
‫היא מצאה יומן, ולסבא היה מטבע‬ ‫ועכשיו היא בטוחה שיש אוצר.‬
‫תראי, זה של החבר שלך.‬ ‫-מה שאומר שאנחנו בכיוון.‬
‫רגע.‬
‫מה?‬ ‫-תני לי ללכת קודם.‬
‫אוודא שאין סכנה.‬
‫כי היית כאן בעבר.‬ ‫-זו משימה לגברים אמיתיים. אוי…‬
‫גבר אמיתי. אתה מצטיין.‬ ‫-הייתה שם מדרגה.‬
‫סנפירים? נראה שהם נכנסו לשם.‬
‫כן, לא, אנחנו לא יכולים להיכנס לשם.‬ ‫-למה לא?‬
‫מערות הן "קאפו".‬
‫קדושות.‬
‫בני הוואי נהגו לאחסן לפעמים‬ ‫שרידי גופות במערות.‬
‫אז אם זה קבר, זה אסור.‬
‫אני רק רוצה למצוא את אחותי‬ ‫שחושבת שהיא אינדיאנה ג'ונס.‬
‫אם את דואגת שמישהו יהרוס את המערה הזאת,‬ ‫זה לא אני.‬
‫בסדר.‬
‫רגע.‬
‫רק שתדע, בדרך כלל לא עושים את זה ככה,‬
‫אבל אנחנו נואשים.‬
‫סלחו לי, אבל עליי להיכנס.‬
‫איני מזלזלת, ולבי טהור.‬
‫מהאלו.‬
‫זאת מנחה?‬
‫כן, איואנה.‬
‫בסדר.‬
‫אני?‬ ‫-תורך.‬
‫מה קורה, הר? תראה, אתה נראה יפה עכשיו.‬
‫אנחנו צריכים להיכנס למערה, אז…‬
‫אנחנו בסדר. אנחנו יכולים ללכת עכשיו.‬
‫נשים קודם.‬
‫תראה.‬
‫גם הוא בטח מהפרוביאן, נכון?‬
‫כלומר, כמה מלחים מתים כבר זרוקים באואהו?‬
‫כן.‬
‫אף פעם לא מצאתי אחד, מלבד היום.‬
‫מה…‬
‫אין מצב!‬
‫אני לא מאמין.‬
‫קספר!‬ ‫-פילי?‬
‫פילי?‬
‫אי?‬ ‫-קספר!‬
‫אי! אנחנו למטה!‬
‫זהירות, הקצה חלקלק.‬
‫מה לעזאזל, פילי?‬ ‫-קספר, אתה בסדר?‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫את יודעת איזה מזל יש לך‬ ‫שלא נהרגת כשנהגת בטנדר?‬
‫היי, האנה. מצטערת לגבי אחי.‬ ‫אני יודעת שהוא מעצבן.‬
‫זה מהטיפשה שתקועה במערה‬ ‫ומחפשת אגדה אורבנית מטומטמת.‬
‫זאת לא אגדה.‬ ‫-כן, זה אמיתי, אי. תפוס.‬
‫לא. אין מצב.‬ ‫-תנשוך. תראה סימני שיניים.‬
‫האוצר אמיתי. עם השרשרת של סבא‬
‫והטבעת שמצאנו על השלד כאן…‬
‫רגע… שלד?‬
‫כאילו, בנאדם מת?‬ ‫-מלח מת.‬
‫צריך להוציא אתכם משם.‬
‫נוכל להשתמש במקל שלי, קיאנו.‬
‫קדימה, תושיטו יד!‬
‫פילי, איפה הטלפון הנייד שלי?‬
‫קדימה.‬ ‫-תרגיע את פטמות הענק שלך. הוא אצלי.‬
‫כלומר, הן בגודל ממוצע. לא קטנות או גדולות.‬
‫פילי, תני את הנייד. אתקשר למוקד החירום.‬
‫למה את לא עונה? מה עשית לטלפון?‬
‫זו הייתה תאונה. אני אקנה לך טלפון חדש‬ ‫עם הטבעת שמצאנו.‬
‫אני אהרוג אותך!‬ ‫-תירגע.‬
‫תשתמש בשלי.‬
‫קדימה, עוד קצת.‬
‫קדימה, קספר.‬ ‫-זוזי.‬
‫אני אעשה את זה. קחי את הטלפון שלך.‬
‫בואי.‬
‫בסדר.‬
‫תקפוץ או משהו, אתה סתם עומד שם.‬
‫אלוהים. תפסתי אותך.‬
‫בסדר.‬
‫-שלום.‬
‫תשתוק ותרים את הילדים.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫זהירות!‬
‫לא.‬
‫יו, מה קורה? זה אי. תשאירו לי הודעה.‬
‫זאת אמא. אני…‬
‫צלצלתי לבדוק מה שלומכם.‬
‫תיהנו בגיאוקשינג.‬
‫אני יודעת שזה לא הקטע שלך,‬
‫אבל זה מאוד משמעותי לפילי‬ ‫שאתה עושה את זה איתה.‬
‫תגיד לה שאני אוהבת אותה.‬ ‫וכן, אני גם אוהבת אותך.‬
‫נדבר אחר כך. ביי.‬
‫זו הייתה הטבעת שלו בפה שלך.‬
‫בסדר, לפי היומן של מונקס…‬
‫לא זה שוב.‬
‫מונקס? כמו המלח על הפרוביאן?‬
‫מה? זה אמיתי.‬
‫מונקס וצוותו נשאו את האוצר לכאן.‬
‫אז אנחנו צריכים ללכת לכאן.‬
‫המערה הזאת עם הבריכות, המפלים,‬
‫החור בהר, ומה שהחבלים האלה יהיו.‬
‫זה נראה כמו מערכת גלגלות.‬
‫תני לי לראות.‬
‫אז אם נעקוב אחרי מה שכתוב ביומן של מונקס,‬
‫נמצא דרך החוצה ונהיה בסדר.‬
‫לא. לא, לא, לא.‬
‫את לא מבינה. נהיה הרבה יותר מבסדר.‬
‫נהיה עשירים!‬
‫נוכל לשלם את החשבונות של סבא,‬
‫ולהישאר בניו יורק‬
‫ולהשיג למורטימר מאלף.‬
‫האנה, תוכלי להרשות לעצמך ללכת לג'וליארד.‬
‫אולי נתמקד קודם ביציאה מכאן?‬ ‫מה עכשיו, פילי?‬
‫אנחנו רק צריכים לעבור דרך…‬
‫לאס פאוסס דה לה מוארטה.‬
‫כן. אוצר, הנה אני באה.‬
‫זה נשמע מזמין.‬
‫זה אומר "מלתעות המוות".‬
‫מה הסיכויים שזה מטאפורי?‬
‫נו, זה בסדר.‬
‫באמת?‬
‫מה?‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫זה מגניב!‬
‫לא. לא, לא, לא.‬
‫זה ממש רע.‬
‫לא מטאפורי.‬
‫הנטיפים חדים מאוד. איך נגן על עצמנו?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אתה לוקח אנשים לדוג, שמעתי את זה!‬
‫לא נכון! הוא לקח אותי בשבוע שעבר.‬ ‫-זה מה שעושים!‬
‫ככה יודעים שהדג טוב. אוי!‬
‫בסדר. נגמר הכיף.‬
‫אלוהה! מהאלו!‬ ‫-תירגע.‬
‫הדוד מתנצל‬ ‫על כך שהוא לא הביא לאחיות אבוקדו השבוע.‬
‫אבוקדו, הבמבוצ'ה הגדולים?‬
‫כן, הדוד מביא לנו שק כל שבוע.‬
‫הוא אוהנה כאן. כולם דואגים לשלומו.‬
‫נכון, קימו.‬
‫בקרוב תזדקק לחדר גדול יותר‬ ‫רק לפרחים ולבלונים.‬
‫בסדר.‬
‫מישהו בדק את רמת הסוכר שלו?‬ ‫היא הייתה גבוהה אתמול בלילה.‬
‫כן, אחרי שאמדוד את לחץ הדם שלו.‬ ‫-והוא לקח את התרופות שלו?‬
‫בזמן שדיברת בטלפון.‬ ‫ -הוא מקבל את הסוג ש…‬
‫לאילאני.‬
‫גם טינה היא אחות.‬
‫היא יודעת מה לעשות.‬ ‫תני לה לעשות את העבודה שלה.‬
‫קימו, נסה להירגע.‬
‫אז לאילאני, את גרה בניו יורק עכשיו?‬
‫כן. היא עזבה אחרי שקואה מת.‬
‫ובכן, הביקור כאן בטח גורם לך להתגעגע לבית.‬
‫כן, האמת שחשבתי לעבור חזרה לכאן.‬
‫אלה חדשות טובות, נכון, קימו?‬
‫למה שתעשי דבר כזה?‬
‫כדי לבלות יותר זמן איתך.‬
‫זאת אומרת, אתה אוהנה, נכון?‬
‫ומה את יודעת על אוהנה?‬
‫אני הולכת להביא קפה.‬
‫מה?‬ ‫-למה אתה מתנהג כאילו שאתה לא מתגעגע אליה?‬
‫זאת הקייקי שלך.‬
‫תחזיקי את זה.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני רק צריכה לברר משהו.‬
‫חבר'ה? אל תגעו בעץ.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫תזיז את התחת מהפנים שלי.‬ ‫-הפנים שלך בתחת שלי.‬
‫תזיז את הפנים שלך מהתחת שלו, אי!‬
‫זוז, אני אביא את התיק שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואם תפליץ, אני אהרוג אותך.‬
‫אני גדולה מדי לזה.‬ ‫-כמעט הגענו!‬
‫מה קרה?‬ ‫-התיק שלך נתפס במשהו.‬
‫תסתכל!‬
‫צעקת עכביש. אי, אתה בסדר?‬
‫אחיך השמיע את הצליל הזה?‬
‫אל תדאג, עכבישי זאב הם לא מזיקים וחמודים.‬
‫יש לנו מזל שזה לא עכביש כינור חום,‬
‫כי… וואו, תשמע…‬
‫אני צריך שתהרוג אותו.‬
‫אבל עכביש הזאב בסכנת הכחדה.‬
‫אני בסכנת הכחדה!‬
‫איואנה…‬
‫אל… תזוז.‬
‫זה לא עכביש זאב חמוד.‬
‫זה… לא… עכביש זאב.‬
‫למה יש לו כל כך הרבה עיניים?‬
‫אלה… לא… עיניים.‬
‫לך! תצא מכאן!‬
‫זוז!‬
‫קדימה!‬
‫זוז!‬
‫איפה התיק של קספר?‬
‫היומן נמצא בתרמיל של קספר.‬ ‫-פילי!‬
‫התצלום.‬
‫פילי, בבקשה תגידי לי שאת זוכרת‬ ‫מה היה כתוב ביומן לגבי יציאה.‬
‫סיימת לקרוא אותו, נכון?‬
‫שאלת אותה אם היא סיימה לקרוא אותו?‬
‫כן, סיימתי. כמובן.‬
‫בסדר.‬
‫אז מה היה כתוב בו?‬
‫אני זוכרת.‬
‫אז רובינסון ובראון נכנסו למערה‬
‫ואמרו, "תקשיבו, איזה גשם מטורף.‬
‫הכול פשוט לח ובוצי וכן, ו…‬
‫יש כאן סירחון של אמוניה.‬ ‫בגלל כל הקקי של העטלף.‬
‫כן. המון קקי של עטלפים."‬
‫אני זוכר עכשיו. בגלל שנרדמת,‬
‫לקחתי את היומן וקראתי הכול.‬
‫רובינסון ובראון דיברו על זה…‬
‫"אוי, לא, יורד גשם בחוץ.‬ ‫זה לח ובוצי. כן, לח.‬
‫היי, יו, בואו נלך לפאפאיה קינג‬ ‫ונקנה פיצה. וו! כן!"‬
‫וכולם חיו באושר ובעושר.‬
‫אין פיצה בפפאיה קינג.‬
‫זו בדיוק הנקודה שלי.‬ ‫לא סיימת לקרוא את היומן, נכון?‬
‫אני קוראת לאט.‬
‫"אל תדאגו", היא אמרה. "אנחנו נהיה בסדר."‬ ‫-רק ניסיתי לעזור לסבא.‬
‫לא נכון!‬
‫העמדת פנים שאת ציידת אוצרות.‬
‫את עושה את החרא הזה כל הזמן,‬ ‫והפעם גררת אותנו למטה איתך.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אני? איך את לא מתחרפנת?‬ ‫-אני כן.‬
‫אני מתחרפנת מאוד כרגע.‬
‫אבל אתה לא רואה את זה.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כי אני לא רוצה שהם יראו את זה,‬ ‫כי הם בני 12.‬
‫הנה, קחי את זה.‬
‫לא בפניי אתה צריך להתנצל.‬
‫המצח הטיפשי שלך מדמם.‬
‫ילדים, בואו.‬
‫היי.‬
‫תודה.‬
‫מצטער על קודם.‬
‫זה בסדר. פשוט, המצב…‬
‫מלחיץ?‬
‫מאוד.‬
‫אני יודע שלא ממש דיברנו מאז…‬
‫מאז התיכון.‬
‫אבל תאמיני לי, קימו שמח שחזרת הביתה.‬
‫לא נראה לי.‬
‫לאילאני…‬
‫חלפו 11 שנים.‬
‫הוא לא רוצה שתעזבי.‬
‫הוא פשוט…‬
‫הוא לא יודע איך להראות לך כמה הוא מתגעגע.‬
‫וואו, פילי,‬
‫צדקת. מונקס השאיר את הסימנים האלה‬ ‫בכל מקום.‬
‫הנה עוד אחד. כל הכבוד שמצאת אותם.‬
‫האנה, תראי.‬ ‫-קספ, חכה רגע.‬
‫היי.‬
‫ראיתי שיש לך תמונה של אמא ואבא.‬
‫אפשר לראות?‬
‫מעולם לא ראיתי את זה.‬ ‫-כן, מצאתי את זה בחדר של אמא.‬
‫השמלה של אמא ממש יפה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אתה חושב שזו הייתה הפעם האחרונה‬ ‫שהיא גילחה את הרגליים?‬
‫אלוהים.‬
‫אוי, לא.‬
‫הם נראים מאושרים כל כך.‬ ‫-אבא נראה טוב.‬
‫אותה תספורת שאני זוכר.‬
‫יש לך מזל שאתה זוכר משהו.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער שגרמתי לך להרגיש לא רצויה…‬
‫ונטל.‬
‫בוא נתקן את מה שהרסנו.‬
‫כן, בואי נתקן את זה.‬
‫איך אוכל ללמד את הילדים שלך אלוהה‬
‫אם לא אתקן קודם את היחסים שלי איתך?‬
‫אי קאלה מאי איאו.‬
‫אני מצטער שהאשמתי אותך…‬
‫על הבדידות שלי.‬
‫אי קאלה מאי איאו…‬
‫שעזבתי אותך.‬
‫ושנשארתי רחוקה במשך זמן כה רב.‬
‫נאלצתי להישאר על האי ‬ ‫כי זו הייתה הקוליאנה שלי.‬
‫אבל הייתי צריך להיות שם ולתמוך בך.‬
‫אי קאלה מאי איאו‬
‫שגרמתי לך כל כך הרבה כאב…‬
‫כי ברחתי מהכאב שלי.‬
‫מהאלו…‬
‫שבאת לטפל בי…‬
‫כשאמרתי לך לא לבוא.‬
‫מהאלו על אהבתך.‬
‫אפילו אחרי שפגעתי בך כל כך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך, אבא.‬
‫מה…‬
‫הרצפה עשויה מלבה?‬
‫בוטנים!‬
‫מה את עושה, האנה?‬
‫אני כבר מגיעה.‬
‫האנה לא אוהבת גבהים.‬
‫אז איך היא תחצה את זה?‬
‫את יודעת, האנה,‬ ‫אנחנו בטח לא נמצאים כל כך גבוה.‬
‫זה לא כזה עמוק.‬ ‫אני וקספר נחצה את הגשר קודם.‬
‫מה? לא, אתם לא תנסו את מלכודת המוות הזאת.‬
‫בואו לא נקרא לזה ככה.‬ ‫ -אנחנו שוקלים פחות משניכם,‬
‫ואם מישהו ינסה את זה, זה צריך להיות אנחנו.‬
‫זה נכון. יש לך הרבה שרירים והשרירים כבדים.‬
‫באמת יש לי הרבה שרירים.‬ ‫-באמת? עכשיו?‬
‫על מה אתם מדברים?‬ ‫-כלום. יהיה בסדר.‬
‫תראו.‬
‫הנה זה הולך.‬
‫אולי יש כאן חבל.‬
‫הפיראטים הכי מלוכלכים שפגשתי.‬
‫את מסדרת, מארי קונדו?‬
‫אני אוהב אותה.‬
‫איך הם מתו לדעתך?‬ ‫-אם היה לי היומן, הייתי יכול להגיד לך.‬
‫הייתי גם יודע איך מונקס חצה את התהום‬
‫בלי לבנות גשר ואז בנה גשר,‬ ‫אבל אני לא יודע.‬
‫זה נראה לך כמו חור קליע?‬
‫מה קרה?‬ ‫-כלום.‬
‫היי, חבר'ה! אתם חייבים לראות את זה!‬
‫תראו! כאן!‬
‫מצאנו איך לחצות!‬ ‫-איך?‬
‫פשוט לכו על הקצה ותקפצו לכאן.‬
‫מוכן, קיאנו?‬
‫אוי…‬
‫אני שונאת את זה.‬ ‫-זאת הדרך היחידה!‬
‫את מסוגלת, האנה.‬ ‫-את יכולה!‬
‫בסדר.‬
‫בואו נגמור עם זה.‬
‫כן, זה ממש לא ביג דיל.‬
‫זה שום דבר.‬
‫אם חושבים על זה, האמפייר סטייט‬ ‫הוא בטח פי שלושה, ארבעה, חמישה, אולי שישה…‬
‫פשוט תפסיק… לדבר.‬
‫בסדר.‬
‫לא ביג דיל.‬
‫ככל שחושבים על זה, זה ממש…‬
‫לא, אני לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫ -את יכולה, את רק צריכה…‬
‫אל תגיד לי מה אני יכולה‬ ‫ולא יכולה לעשות. כמעט נפלת.‬
‫האנה, את חייבת לא לחשוב על זה.‬
‫איך?‬
‫מה קורה?‬
‫אני כל כך שונאת את זה עכשיו.‬
‫כן!‬
‫את מוכנה?‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫רואה? קלי קלות.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני רק צריך להשתין.‬
‫נראה שאתה צריך להשתין.‬ ‫-אני לא.‬
‫נראה שאתה צריך להשתין.‬ ‫-מה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫טוב, עצור.‬
‫קודם אמרת משהו על עכבישים מפחידים…‬ ‫-אמרת שאנחנו צריכים להשתין. אני צריך.‬
‫אני צריך שתהיה מרוכז. עכבישים.‬
‫אמרת משהו על עכביש חום.‬
‫כן, עכביש הכינור החום.‬ ‫העכביש המסוכן ביותר בהוואי.‬
‫הכי מסוכן. נהדר.‬ ‫-קרוב משפחה של הארסן החום.‬
‫הארס שלהם נקרוטי. יש לנו מזל שלא ננשכנו.‬
‫נניח שאחד מאיתנו ננשך. כמה דפוק זה יהיה?‬
‫תלוי אם מתפתחת שלפוחית באתר הנשיכה.‬
‫ככה?‬
‫זה לא… נהדר.‬
‫מה לעשות? לפוצץ אותה?‬ ‫-לא! חייבים להביא אותך לבי"ח.‬
‫מה יקרה עד אז?‬ ‫-חום וצמרמורות.‬
‫אם מופרשת מוגלה והעור נעשה סגול,‬ ‫זה מצביע על נמק.‬
‫חבר של אבא שלי ננשך,‬
‫והרופא נאלץ להוציא‬ ‫את הבשר עם הנמק מהרגל שלו.‬
‫אני צריך שתשתוק.‬ ‫-חייבים לספר לפילי ולהאנה.‬
‫אנחנו חייבים לצאת קודם,‬ ‫ויהיה קשה אם כולם ידאגו לי.‬
‫זה סרט הדבקה?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא בטוח שזה היגייני.‬
‫שתוק ותשתין.‬
‫מגניב.‬
‫וואו!‬
‫אלוהים!‬
‫וואו!‬
‫למה זוהר כאן?‬
‫דינופלגלטים.‬
‫מה?‬ ‫-הם כמו אצות פולטות אור.‬
‫אבל מעולם לא שמעתי על…‬
‫אורגניזמים פולטי אור שחיים במים מתוקים.‬
‫מה קרה ליד שלך?‬
‫אני לא רוצה להיות כזה,‬
‫אבל מישהו רואה דרך החוצה? כי אני לא.‬
‫החריצים האלה נראים‬ ‫כאילו הם יורדים ישר לתחתית.‬
‫"ישר לתחתית ושם תמצאו…"‬
‫זו לא בריכה. זו מנהרה!‬
‫אנחנו לא רואים אותה כי היא מלאה במי גשם!‬
‫אני אצלול כדי לבדוק.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫קר! אני קופא!‬
‫קספר?‬
‫קספר!‬
‫תחזיקי את זה.‬
‫מצאתי.‬
‫המנהרה היא בצורת עיקול.‬
‫תעצרו את הנשימה ותשחו לצד השני.‬
‫וראיתי אור שמש!‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה, האנה!‬
‫הדאגת אותי מאוד.‬ ‫-סליחה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫הם מתייחסים זה לזה יותר יפה מאיתנו, נכון?‬
‫חבר'ה, המנהרה כאן.‬ ‫-תמשיכו. ניפגש שם.‬
‫היי.‬
‫אני יודע שאת מפחדת,‬ ‫אבל אני אהיה כאן כל הזמן.‬
‫בואי.‬
‫רק שנייה אחת.‬
‫את יכולה לעשות את זה! את מסוגלת!‬ ‫את יכולה… לא, את לא.‬
‫האוצר של מונקס שם. קדימה.‬ ‫-אני מסוגלת. בסדר.‬
‫אני מסוגלת.‬ ‫-פילי, בואי הנה. אני מחזיק אותך.‬
‫את לא מתנהגת כאילו את מסוגלת.‬ ‫תעלי על הגב שלי.‬
‫אני מסוגלת!‬ ‫-זה בשביל סבא.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב, זהו.‬
‫תעצרי את הנשימה. מוכנה? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫פילי? תעלי על הגב שלי, קדימה!‬
‫פילי, את בסדר?‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פילי, את בטוחה?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫בסדר. אז בואו נלך.‬
‫היי! מי אמר שאת לא יודעת לשחות?‬
‫רק רגע. אני זוכרת את המערה הזאת!‬
‫זאת המערה עם חור ההר והפתח בצורת כתר!‬
‫זה מה שמונקס צייר ביומן!‬
‫זה המוקד!‬
‫יש!‬ ‫-יש!‬
‫קדימה!‬ ‫-הצלחנו!‬
‫זהירות.‬
‫תראו כמה מפלים!‬
‫היא הייתה כאן כל הזמן. ידעתי!‬
‫חבר'ה, אני רואה את החוץ!‬
‫כמעט הגענו!‬
‫באסה!‬
‫ממני זה נשמע מוזר.‬
‫סליחה, חבר'ה, אני צריכה לבדוק משהו.‬
‫מה היא עושה?‬ ‫-המוקד.‬
‫מלכת הגיאוקש מחפשת את האוצר שלה.‬
‫האנה! קליטה. את בחוץ.‬ ‫-אלוהים.‬
‫קדימה!‬
‫לך.‬
‫אי, אתה נראה נורא.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אלך לבדוק מה קורה עם פילי.‬ ‫ אם בא לך לשמור לי על קיאנו…‬
‫כן! תודה.‬
‫אני נשבעת שזה כאן איפשהו.‬
‫אני רק צריכה לראות את זה.‬
‫אין קליטה ורק שלושה אחוז סוללה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני רק צריך רגע.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת, אם פילי תמצא משהו,‬
‫כדאי שתשלחי את הבקשה לג'וליארד.‬
‫למה אכפת לך כל כך?‬
‫בכמה עבודות את עובדת? שתיים?‬
‫אני עובד ב"שייק שאק".‬
‫אני מזהה את ריח חולצת עובד רשת מזון מהיר‬ ‫כשאני מקפל אחת.‬
‫זה לא קשור רק לכסף.‬
‫הוואי היא חלק גדול ממני,‬
‫ואני לא יודעת אם שווה לעזוב אותה‬
‫רק בשביל הסיכוי לשיר.‬
‫אז את פשוט מפחדת להתגעגע הביתה?‬
‫אני מפחדת שניו יורק תגרום לי להרגיש‬ ‫שלא בנוח עם מי שאני.‬
‫זוכר את הציורים של מונקס‬
‫ואת כל החבלים המוזרים ‬ ‫שמחוברים למוטות וכאלה?‬
‫כן, הסולם הזה סיפק גישה לשק סלעים גדול,‬
‫אבל איפה הוא?‬
‫את חושבת שנוכל לטפס ולמצוא אותו?‬ ‫-לא.‬
‫תחזיק את זה!‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫הגלגלת קבורה מתחת ל-200 שנה‬ ‫של שורשי עץ בניאן.‬
‫אז בוא נזיז אותם.‬
‫זה מוזר שאני מתרגלת למצוא מלחים מתים?‬
‫או שכל כך הרבה מהם מתו בדרך,‬
‫ואולי לא כולם בתאונה?‬
‫אחד הבחורים בטח בגד באנשי הצוות.‬
‫מה אם זה היה רובינסון או בראון?‬
‫מה?‬ ‫-תחשבי על זה.‬
‫הם אמרו למונקס שהקפטן יהרוג אותם‬
‫וייקח את כל הזהב.‬
‫אבל מה אם הם שיקרו?‬
‫מה אם זו הייתה התוכנית שלהם?‬
‫אז רובינסון היה כולו:‬
‫"תודה שנשאתם את הזהב וכל זה,‬ ‫כי זה היה כל כך כבד.‬
‫חבל שאתם צריכים למות עכשיו."‬
‫זה היה דפוק!‬
‫למונקס ולצוות לא היה סיכוי.‬
‫"אף אחד לא נפגע קשה מדי, אני מקווה.‬ ‫אני אהיה שם.‬
‫אתם תישארו פה. אני אשוב כדי להרוג אתכם."‬
‫אז, איך מונקס הגיע לחוף כולו חבול‬ ‫ונתן את היומן למשפחה שלי?‬
‫אולי הוא היה מעורב בזה.‬
‫"אני יכול להיות גם נבל. תוכלו לאמן אותי.‬ ‫אני יכול לעשות מה שתרצו.‬
‫תעזרו לי לעזור לכם‬ ‫לעשות מעשי נבלה או משהו.‬
‫בחייכם, מה אתם אומרים?"‬
‫ואז הוא הצטרף אליהם.‬
‫אין מצב.‬
‫ואז רובינסון, בראון ומונקס חיסלו את השאר.‬
‫רגע.‬
‫מונקס לעולם לא יבגוד בחבריו.‬
‫טוב, מישהו בגד.‬
‫אנחנו יודעים שהשורשים מסתירים משהו.‬ ‫קדימה, בוא נוריד אותם.‬
‫עדיין לא מאוחר לארוחת אוצר!‬
‫משהו חסר.‬
‫היי, קספר, לא היו שלושה שקי סלעים?‬
‫משקולות נגד!‬ ‫-סליחה.‬
‫לא היו שלוש משקולות נגד בציור?‬
‫כן. זאת הייתה נמוכה יותר, זאת גבוהה יותר,‬
‫והשלישית הייתה גם נמוכה, אבל איפה היא?‬
‫אה, תראי, הנה היא.‬
‫תראה! מישהו כנראה חתך אותה.‬
‫כן! אם נמשוך אותה למטה‬ ‫ונכניס אותה למצב הנכון,‬
‫זה אמור להוביל לאוצר של מונקס.‬
‫אל תדאגי, אני יכול לעשות את זה.‬
‫קדימה, קספר. אתה יכול! אתה תצליח!‬
‫בחיי!‬
‫קספר! מה אתה עושה?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אם נמשוך אותה למטה,‬ ‫היא תראה לנו את הדרך!‬
‫אנחנו זקוקים לעוד כוח שרירים!‬
‫אני מכיר מישהו עם שרירים.‬
‫רק שתדע,‬
‫אם תעזוב, אני לא אחראי למותך.‬
‫זה בסדר. עדיין נוכל להיות חברים.‬
‫מהר! אנחנו מאבדים אור יום!‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫קדימה! אתה חזק. אתה יכול לעשות את זה!‬
‫תמשיכי למשוך, האנה!‬ ‫-אל תעזוב!‬
‫אני מנסה!‬ ‫-אתה מסוגל!‬
‫האנה, תמשכי!‬ ‫-כן!‬
‫תמשכי עוד!‬ ‫-אתם יכולים! אני מאמינה!‬
‫קדימה!‬ ‫-זה עובד.‬
‫קדימה!‬
‫זה עובד!‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה, סטארק הג'ינג'י!‬
‫קדימה, אי! צריך למצוא דרך‬ ‫לקשור את הדבר הזה!‬
‫החבל ישן מדי! הוא ייקרע!‬
‫טוב, אם החבל ייקרע, לא נוכל…‬
‫אני בסדר. אתה בסדר?‬
‫כן. וגם המכנסיים שלי.‬
‫זהירות!‬
‫אם החבל ייצא מהסלע,‬ ‫המשיכה תהיה חזקה מדי בשבילנו!‬
‫רגע! אני יודעת!‬
‫מהר, פילי, מהר יותר!‬
‫קדימה, פילז!‬ ‫-קדימה!‬
‫חכו, כמעט הגעתי.‬
‫אני…‬
‫פילי!‬ ‫-פילי!‬
‫אני בסדר.‬
‫מהר, פילי!‬
‫קדימה, פילי!‬
‫קדימה, קיאנו. תחזיקו מעמד!‬
‫תחזיק!‬
‫קדימה!‬ ‫-מהר!‬
‫פילי, מהר!‬
‫יש לי וידוי.‬
‫אני לא חזק כמו שאני נראה.‬ ‫הלכתי רק לשיעור קרוספיט אחד.‬
‫שיעור ניסיון ללא תשלום. אני כל כך מצטער!‬
‫שתוק!‬ ‫-שתוק!‬
‫תחזיקו מעמד!‬
‫מהר, בבקשה!‬
‫אל תעזוב, אי!‬ ‫אני לא יכול להחזיק עוד הרבה זמן!‬
‫- פילי -‬
‫חבר'ה! משהו קורה.‬
‫כן!‬
‫אל תעזבו!‬
‫אתם יכולים לעזוב עכשיו.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-זה בטוח?‬
‫כן, זה בטוח.‬
‫תראו, משהו קורה.‬
‫תראו! זאת בטח הדרך לאוצר של מונקס!‬
‫הצלחנו!‬ ‫-כן!‬
‫בום! כן!‬ ‫-כן!‬
‫הצלחנו!‬ ‫-אנחנו מאבדים אור יום.‬
‫קדימה!‬
‫זהירות.‬
‫אין מצב.‬
‫אמרתי לכם שזה יהיה כאן.‬
‫ידעתי!‬
‫ידעתי כל הזמן הזה!‬
‫אדיר!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫איי!‬ ‫-סליחה.‬
‫אין מצב.‬
‫לא רע בשביל אוצר מזויף, מה?‬
‫כן.‬
‫צדקת.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫כן, מותק! אנחנו עשירים!‬
‫איי!‬ ‫-מה? עשית את זה לו!‬
‫היו רוחות סחר במשך מספר ימים,‬ ‫אבל אפשר לומר להן להתראות,‬
‫כי לא נראה אותן שוב עד ה…‬
‫יו, מה קורה? זה אי. תשאירו לי הודעה.‬
‫אי, אני עושה את הדבר הזה‬ ‫שבו אני עוברת מדאגה לכעס.‬
‫ברצינות, תתקשר אליי.‬
‫אז בהמשך,‬
‫לפחות עד מחר עוד נראה…‬
‫חוות קואלואה?‬
‫זה לא הגיוני.‬ ‫קואלואה אמורה להיות סגורה עכשיו.‬
‫ולמה המיקום של אי לא התעדכן כבר כמה שעות?‬
‫הוא כיבה את הטלפון שלו?‬ ‫אני אהרוג את הילדים האלה.‬
‫לאילאני.‬ ‫-אני יודעת, הם רק מתבגרים.‬
‫אבל הם יכלו לסמס או משהו.‬ ‫-לאילאני!‬
‫פילי קיבלה קצת בלינג בלינג!‬
‫אני לא מאמין שהלפידים של רובינסון,‬ ‫בראון ומונקס עדיין עובדים.‬
‫איך הגפרורים שלך לא רטובים?‬ ‫-יש לי תיק אטום למים.‬
‫נחמד.‬
‫מגניב או זבל?‬
‫שמור את זה. שמור הכול.‬
‫איי!‬ ‫-אני אעזור לך.‬
‫נראה לי שזה תקוע.‬
‫בסדר. בסדר. ו…‬
‫זה שייך לי עכשיו, נכון?‬
‫לא. זה שלי.‬
‫אתה יודע מה צריך לעשות?‬
‫מה?‬
‫סלפי.‬
‫בסדר. מוכן?‬
‫בשלוש. אחת, שתיים…‬
‫הוא לא צלל איתך למים? איך הוא עדיין עובד?‬
‫מארז אטום למים, עכבר יבשה.‬
‫תיכנס לעניינים.‬
‫חברים, בואו הנה.‬
‫מוכנים?‬
‫בשלוש. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אלוהים. יש לך חיוך יפה.‬
‫מה זה?‬
‫זה…‬
‫מוזר.‬
‫ידעתי! המערה הזאת היא קאפו!‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה מקום קדוש. חששתי שהמערה הזאת‬ ‫תהיה קבר, וזה נכון.‬
‫אני עדיין לא מבין מה הבעיה.‬
‫פעם האמנו שכאשר אדם מת,‬
‫העצמות שלו מכילות את המאנה שלו, הכוח שלו.‬
‫אז כדי להגן על המאנה,‬ ‫עצמות הוסתרו לאחר המוות‬
‫כדי שהמיקום שלהן יישאר בסוד לנצח.‬
‫אז זה מישהו חשוב?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יודעת מי, אבל זה לא משנה.‬
‫פלשנו לאתר הקבורה שלהם,‬ ‫ואסור לנו להיות כאן.‬
‫בסדר, אז קחו מה שתוכלו‬
‫ונמצא את הדרך החוצה.‬ ‫-לא!‬
‫לא נוכל לקחת את זה איתנו.‬
‫את לא יכולה לצפות שנשאיר את זה כאן‬ ‫אחרי מה שעברנו.‬
‫איך נמכור או נראה את זה למישהו‬ ‫בלי להגיד איפה מצאנו את זה?‬
‫מה זה משנה אם נגיד?‬ ‫-לא שמעת שאמרתי שהשרידים נשארים חבויים? ‬
‫גם אמרת, "פעם האמנו שבעצמות היה כוח".‬
‫ועכשיו אתם לא. אז למי אכפת?‬ ‫-לך צריך להיות.‬
‫אתה יליד הוואי. קאנאקה.‬
‫ברגע שנספר למישהו על המקום הזה,‬ ‫הם ירצו לדעת מי זה.‬
‫המערה הזאת תתמלא בתיירים מחפשי ריגושים‬
‫שרוצים להרגיש כמו אינדיאנה ג'ונס.‬
‫אנשים כמוני.‬
‫פילי, לא זאת הייתה הכוונה שלי.‬
‫אבל את צודקת.‬
‫מונקס, רובינסון ובראון‬ ‫בטח מצאו את המקום הזה בטעות,‬
‫ולא הבינו שזה קבר.‬
‫סבא כל הזמן אמר לי שאין אוצר.‬
‫רק הסיפורים בספר.‬
‫הוא שקרן!‬
‫כי הוא ידע.‬
‫הוא מצא את המקום הזה.‬
‫לכן הוא החביא את הכניסה וחתך את החבל.‬
‫הוא שמר על המקום הזה בסוד מתוך כבוד.‬
‫ואלוהה.‬
‫אז גם אני אשמור אותו בסוד.‬
‫את רצינית?‬
‫את הסיבה שהגענו הנה מלכתחילה!‬
‫אבל הן צודקות.‬
‫זה הדבר הנכון לעשות.‬
‫נהדר. עכשיו גם אתה?‬
‫נו כבר. רק רגע.‬
‫מה…‬
‫יודעים מה? תעשו מה שבא לכם.‬
‫אבל אני אעשה מה שצריך‬ ‫כדי לחזור הביתה לניו יורק.‬
‫אתה שודד קברים.‬
‫זה אפילו לא האוצר של מי שזה לא יהיה.‬
‫אבל זה הקבר שלהם.‬
‫כל דבר שנשאר בו הוא כמו מנחה.‬
‫הם מתים.‬
‫ולאנשים מתים אין כלום.‬
‫לא ידעתי שהיא תעלה לשם לבד‬ ‫כדי להשיג את האוצר.‬
‫אתה מנסה להגיד לי‬ ‫שהילדים שלי בחוות קואלואה,‬
‫אולי בתוך הר,‬
‫מחפשים זהב ספרדי אגדי?‬
‫זו לא אגדה. כשמצאתי את האוצר,‬
‫הבנתי למה מונקס רצה להניח לו.‬
‫הוא לא חזר לשם, כי זה קאפו.‬
‫אסור להפריע למקום‬
‫שלא רוצה שיפריעו לו.‬
‫ואז צועדי-הלילה רדפו אחרי מונקס!‬
‫לא.‬
‫רואים? לוקח אוצר,‬ ‫בלי עצמות חזקות שמתקרבות אליי.‬
‫מה זה היה?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫זה מוזר.‬
‫רוצו!‬
‫קדימה! מהר!‬
‫מהר!‬
‫זהירות!‬
‫קדימה!‬
‫רגע! קיאנו!‬
‫קדימה!‬
‫צועדי-לילה?‬ ‫-לא, פילי, זה רק סיפור מטופש!‬
‫אתם מדברים על הלאפו?‬ ‫-קדימה!‬
‫חייבים לצאת מפה.‬ ‫-איך?‬
‫שורשי הבניאן!‬
‫חבר'ה! אני צריכה לעשות דבר אחד אחרון.‬ ‫כבר חוזרת!‬
‫פילי, מה את עושה? תחזרי!‬
‫תקשיבי, מערה, אין לי בעיה איתך,‬
‫אבל אני חייבת לעשות את זה בשביל סבא שלי.‬
‫מצטערת, קיאנו.‬
‫כן!‬
‫חייבת לזוז!‬
‫חבר'ה, אנחנו צריכים לזוז! עכשיו!‬
‫מה הריח הזה?‬
‫הם באים.‬
‫חבר'ה, מה שלא תעשו,‬ ‫אל תסתכלו על הלאפו, בסדר?‬
‫אחרת, תמותו.‬
‫בובי שייטלס!‬ ‫-הדפוק הזה צדק!‬
‫אי, קח את זה.‬
‫האנה, את מוכנה?‬ ‫-בשביל מה זה?‬
‫רק תזכרי, שורשי הבניאן‬ ‫חזקים יותר מכפי שהם נראים,‬
‫וגם את.‬
‫את סומכת עליי?‬
‫כן.‬ ‫-אז תקפצי.‬
‫זה עבד!‬
‫טוב, תעזוב!‬
‫חייבים לזוז!‬
‫בספירת שלוש! אחת, שתיים…‬
‫שלוש!‬
‫אי!‬
‫אי, איפה אתה? אי!‬
‫תשתמשי בידיים וברגליים שלך. החוף ממש שם.‬
‫קדימה! תשחי!‬
‫האנה!‬
‫קספר!‬
‫חבר'ה!‬
‫איפה אתם?‬
‫אי!‬
‫אי, אתה בסדר?‬
‫בואו, לכאן!‬
‫לכאן.‬
‫הוא בסדר?‬
‫אלוהים, הוא לא נושם.‬
‫זוזי, למדתי החייאה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫קדימה.‬ ‫-חמש, שש, שבע, שמונה,‬
‫תשע, עשר.‬
‫קדימה, אי! אחת, שתיים,‬
‫שלוש…‬
‫הפחדת אותי כל כך, טמבל.‬
‫היי, רעיון טוב עם השורשים…‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זו נשיכת עכביש כינור חום.‬
‫מה?‬ ‫-אני כל כך מצטער שהפרתי את ההסכם שלנו.‬
‫זה שום דבר. בואו.‬
‫מה הרעש הזה?‬
‫חייבים לזוז!‬
‫קדימה, חבר'ה!‬ ‫-קום!‬
‫תרימו אותו! מהר!‬
‫דוד, הגיע הזמן למוי מוי. תנוח קצת.‬ ‫-כן.‬
‫פילי?‬
‫איואנה!‬
‫זה היה מפחיד.‬
‫זה בסדר. קדימה, בואו נלך.‬
‫קדימה, אי, כמעט יצאנו.‬ ‫-בוא.‬
‫למה הם עדיין רודפים אחרינו?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫פילי?‬
‫פילי? איפה את?‬ ‫-אמא?‬
‫אמא!‬
‫-אלוהים!‬
‫אתם בסדר?‬
‫אלוהים!‬
‫תגן על הילדים שלי.‬
‫תגן על האוהנה שלי.‬
‫צריף! לכו!‬
‫קדימה!‬
‫שם!‬
‫תורידו את הראשים!‬ ‫-כולם, ראשים למטה!‬
‫אל תסתכלו למעלה עד שהם יעזבו.‬
‫פילי? בואי, פילי.‬
‫תגן על הילדים שלי.‬
‫תגן על האוהנה שלי.‬
‫אל תסתכלי למעלה עד שהם ייעלמו.‬
‫אלוהים. מה קרה ליד שלך?‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר, קספר.‬
‫זה בסדר. אני כאן.‬
‫מה את עושה?‬
‫זה בסדר. רגע.‬
‫איך השגת את זה?‬
‫אני מצטערת, אמא. אני כל כך מצטערת.‬
‫פשוט לא רציתי לאבד את סבא.‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫זה בסדר.‬
‫שלי.‬
‫קואה.‬
‫אבא.‬
‫אני מבטיחה, אבא.‬
‫- בית החולים וואהיאווה -‬
‫ותזכרו, אנחנו לא יכולים לדבר על זה‬ ‫עם אף אחד.‬
‫בלי צועדי-לילה, בלי אוצר, בלי כלום.‬
‫הכול נשאר בסוד.‬
‫אז רגע.‬
‫אי אמר לי שהפרצוף שלך נמס‬ ‫אם אתה מסתכל על צועד-לילה.‬
‫למה זה לא קרה לנו?‬
‫כי יש לך את הדם של אביך, דם של לוחם שנפל.‬
‫הלאפו ראו אותך בתור אוהנה.‬
‫אז, אבא?‬
‫הוא הגן על כולנו?‬
‫אז, איפה הילד?‬
‫איי! זהירות על היד.‬
‫או שאתה יכול להשתדל‬ ‫לא לשים אותה באמצע, אי.‬
‫בעצם, שמי איואנה.‬
‫באמת?‬ ‫-זה שם טוב.‬
‫איואנה הוא שם טוב מאוד.‬
‫במיוחד כשאת אומרת אותו.‬
‫סליחה שאיבדתי את היומן שלך.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בטח עדיף ככה, מה?‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-כן.‬
‫מה באמת קרה בסוף לרובינסון, בראון ומונקס?‬
‫לפני שהם החביאו את האוצר, מונקס חשב‬
‫כמה מזל היה לו שהוא שרד,‬ ‫אבל זה לא היה קשור למזל,‬
‫זה היה קשור לחמדנות.‬
‫רובינסון ובראון בגדו בצוות שלהם.‬
‫הם לא התכוונו לחלק את האוצר.‬
‫ידעתי שמונקס לא היה רע!‬
‫אולי רובינסון ידע שבראון יבגוד גם בו.‬
‫ואז הם התחילו להילחם!‬
‫הם בטח איבדו את הנשקים,‬
‫ואז חיפשו דברים להילחם בעזרתם‬ ‫כי המערה הייתה כל כך מבולגנת.‬
‫והיו מטבעות בכל מקום.‬
‫הם בטח נלחמו עם הפמוטים,‬ ‫כי המקום מלא בחלקי פמוטים.‬
‫"אוי, לא!"‬
‫הקרב שלהם נעשה כזה מטורלל,‬
‫שלא היה להם מושג שהם נתקלו בקבר.‬
‫כן, הם עשו "פיליקיה",‬
‫עשו צרות במערות האלה.‬
‫ואחרי שהם הפריעו לקבר,‬
‫כל הכוונות הרעות שלהם חזרו אליהם‬
‫ואז הם שמעו קולות של תופים.‬
‫הלאפו התעוררו.‬
‫הדבר האחרון שמונקס שמע לפני שהוא קפץ‬
‫היה את הצרחות של רובינסון ובראון.‬
‫אז מונקס מעולם לא היה איש רע?‬
‫לא, הוא אף פעם לא היה איש רע.‬
‫הוא היה רק ילד שניסה לחזור לאוהנה שלו.‬
‫אז אחרי שהוא קפץ,‬
‫זה היה כשהאוהנה שלנו מצאה אותו על החוף?‬
‫כן.‬
‫ועכשיו את יודעת את כל הסיפור, כן?‬
‫תודה, סבא.‬
‫זהירות, איואנה. הנה אבא.‬
‫אתה יכול לטפל באמא ובאחותך?‬
‫פילי, ילדה! תסתכלי על אמא! פילי!‬
‫תראי את הפנים שלה.‬ ‫-כן, הנה!‬
‫תעמדי.‬ ‫-תינוקת גודזילה!‬
‫אני אתגעגע אליך.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫לא! המצלמה אצלי!‬
‫אבא היה כזה יפה תואר.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫קיבלתי את זה ממנו.‬
‫את לא רוצה לראות את זה. ‬ ‫-היי, תפסיק!‬
‫תיזהרי! פילי!‬ ‫-בסדר, הנכדים שלי.‬
‫מהאלו, אבא.‬ ‫-מהאלו נואי.‬
‫הגיע הזמן לפגישה משפחתית.‬
‫אז…‬
‫אני קיבלתי כמה מה… טוב…‬
‫את כל ההחלטות החשובות ביותר בחיינו.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה יותר.‬
‫כי אנחנו אוהנה.‬
‫אז המצב הוא כזה:‬
‫אין לנו מספיק כסף לשלם‬ ‫את כל החשבונות של סבא…‬
‫אלא אם נמכור את הדירה שלנו.‬
‫בברוקלין.‬
‫כלומר,‬
‫או שסבא יצטרך לעבור לברוקלין…‬
‫או שנצטרך לעבור להוואי.‬
‫אז, בואו נדבר על זה.‬
‫- ברוקלין, ניו יורק -‬
‫- אואהו, הוואי -‬
‫"אנחנו הולכים לחוף הים היום‬
‫אנחנו נצחק‬
‫ונשיר כדי לגרש את דאגותינו‬
‫השמש זורחת על פנינו‬
‫ונוכל לקחת את זה‬ ‫ולשחרר את זה ולומר…"‬
‫מה נגיד, משפחה? אוהנה, קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬