Downloaded from YTS.MX
INSPIRERAD AV VERKLIGA HÄNDELSER
Official YIFY movies site: YTS.MX
Är ni kvar, frun?
Ja.
Var befinner ni er?
Jag är hemma, och han…
Frun?
Frun, var befinner ni er?
Snälla! Jag älskar dig.
Frun?
Frun!
Frun, är ni kvar?
Ett normalt vapen hade orsakat samma skada.
Snälla, sluta prata.
Du hade inte föredragit en ren och fin överdos?
-Det är tisdag eftermiddag… -Killar!
Kan vi fokusera? Vi ligger redan efter. Kom igen.
Jag har protein att göra mig av med.
Tänder.
Han visste att han skulle sätta en Pollock på väggen med ett sånt vapen.
Det är typiskt en skithög.
-Du kan inte kalla en död man skithög. -Varför inte?
För att det är okänsligt.
God morgon, frun.
Huset är rent invändigt.
-Förlåt för det där. -Tycker ni…
Tycker ni att det är roligt? Gillar ni att skämta om folks tragedier?
Nej. Inte alls.
Du är bara en skitstövel då.
-Eller ska jag säga skithög? -Låt oss göra genomgången och avsluta här.
Efter dig.
Är det din adress om vi behöver kontakta dig?
Ja.
-Det var allt. -Tack för hjälpen.
Det var så lite.
Jag ber om ursäkt för mina kollegors beteende. Vi beklagar sorgen.
-Tack för att ni valde oss. -Hoppas det var en engångsföreteelse.
-Hej. -Sitter du ner?
Typ.
En finansiär är intresserad.
-Du skojar! -Jag har inte tid för humor.
Åh, herregud! Vem är det? När? Var?
Investerarna avslutar en deal på östkusten.
Du har möte med dem den 29:e.
Klockan 15:00. Jag måste sticka!
Hej då.
Herregud.
Behöver du skjuts?
Tror killar att det funkar?
Allvarligt? "Han visslade på mig. Han måste vara jättetrevlig
och han kör en Toyota. Det där får man inte gå miste om."
Kanske.
Jag är på väg för att överraska min man.
Jaså?
-Vad är det för överraskning? -Inget galet. Jag har bara…
Jag har hittat en investerare som ska hjälpa mig att få igång min butik.
Allvarligt?
Nu kör vi hem.
-Hej. -Hej.
Jag vet inte hur jag ska säga det här, men du tar upp lite väl mycket plats.
-Du är så taskig. -Sluta!
Sluta.
-Akta killarna! -Det var inte meningen. Jag lovar.
Visst.
-Du… -Vad?
Glöm mig inte när du lyckas, okej?
Håll käften.
Det är fortfarande bara ett kanske, så…
Du är för duktig för att inte lyckas med det här.
Jag kan inte göra det här.
Hur går det för dig, Kevin?
Jag är inte ens arg längre.
Jag känner mig bedövad.
Det handlar inte om affären,
utan om sveket.
Man ger hela sitt liv till nån, men man får bara hälften av deras?
Och under hela tiden vet man ingenting.
Hur går det på det romantiska planet?
I efterdyningarna av en affär,
skapas rum för en ny sorts sanning.
En ny sorts förståelse och kommunikation.
Men man kan inte sitta i spillrorna och vänta på att det ska ske av sig själv.
Har ni funderat på att byta miljö?
-Självklart, det vore det bästa. -Utmärkt.
Ert första äktenskap är i ärlighetens namn över.
Kan vi vara överens om det?
-Ja. -Ja.
Nu måste ni ställa er frågan:
Vill ni bygga upp ett andra äktenskap…
…tillsammans?
Agera då.
Gör förändringar.
Belöna er själva med en ny miljö.
Hon har rätt. Ert första äktenskap har havererat.
Va? Jag är bara ärlig.
Och det verkar ju vara den felande länken, så varsågod.
Jag är rädd att han aldrig kommer att förlåta mig.
Du klantade till det, men han är inte det enda offret.
Du säger det inte, för du tar hellre på dig skulden…
Sluta.
-Du var inte tillfredsställd. -Jag kan inte använda det som ursäkt.
Det är ingen ursäkt. Det är sanningen.
Jag har en deadline. Jag kan inte tjata om det här, Dani.
Han drog sig undan från dig.
Vem som helst som hittar sin bror hängd i en garderob skulle göra likadant.
-Kom igen. -Kan du mig det blommiga tyget?
Hej. Vad gör du hemma redan?
Jag slutade tidigt i dag.
-Jag stör väl inte? -Nej, inte alls.
Hej, Dani.
Hur är läget?
Just det, jäklar. Jag måste gå.
Jag har jobb.
-Jag sms:ar dig sen. -Okej.
Hej då.
Jag vill prata om en grej om du har tid?
Är du helt galen?
Nej. Jag försöker följa råden som vi betalar för.
-Titta på huset bara. -Nej, tack.
Jag pratade med ägaren. Hon ger oss ett bra pris.
Har du redan pratat med ägaren?
Ja.
Jag agerar. Är det inte det jag ska göra?
Varför pratar du med nån om att köpa hus innan du frågar mig?
-Natalie, stället är perfekt. -Det är störande.
Man ser inte att nåt har hänt. Jag städade där själv.
Jag vill inte flytta in i ett hus där nån mördat och tagit självmord.
Det var olyckligt det som hände. Men sånt händer varje dag.
Är du verkligen så kallsinnig?
Vi lever på 2000-talet.
Oavsett var vi flyttar, finns det en historia.
-Våld i hemmet, barnpornografi… -Kevin!
Jag vill inte flytta in i ett hus där jag tvingas tänka på att nåns hjärna
fanns över hela vardagsrumsväggen.
Jag vill inte sova i en säng där jag tvingas återuppleva att min fru
suger nån annans kuk.
Du slutade hjälpa dig själv.
Du hoppade av högskolan, du slutade prata med mig,
än mindre vara nära mig.
Jag hade ett svagt ögonblick och jag hatar mig själv för det.
Men du kan inte fortsätta att straffa mig.
Jag vet.
Jag sover på soffan.
Hej.
Det måste finnas ett hemmakontor.
Okej.
Och…
…vi måste verkligen dra ner på våra utgifter,
åtminstone tills dealen går igenom.
Det fixar jag.
Och du måste tillbaka till högskolan.
Jag kan inte se på när du kastar bort ditt liv längre.
Okej.
Lova mig.
Jag lovar.
Okej.
Wow.
Tack igen för visningen. Vi vet att det inte är lätt.
-Ingen fara. -Vad är det där?
Fjärrstyrda lås.
Det finns en app som ni kan koppla era telefoner till.
-Jag har aldrig hört talas om nåt sånt. -Det finns mycket sånt här.
Det var några tekniska problem med kamerorna.
Ni får ringa till företaget för att installera dem.
Som ni redan vet, designade min bror och hans fru allt det här,
så ni får en massa dyra tillval till en låg kostnad.
Vänta bara till ni ser utsidan.
Ja.
Det talar för sig självt.
Jag vet att det inte är en idealisk situation för någon,
men den här trädgården och garderobsutrymmet…
Claudia, vi är helt klart intresserade,
men vi har haft några tuffa år.
Det är inte vad du ville ha…
…men det är vad vi har råd med.
Kan du acceptera den siffran, skickar vi in pappren idag.
Vi behöver verkligen en nystart.
Snälla, låt oss prata om det här.
Vi har faktiskt inte haft nån potentiell köpare på flera månader.
Folk är väl lättskrämda nuförtiden.
-Lägg till 20 000, så är det ert. -Ja!
Ni anar inte hur mycket det betyder för oss.
Vi är glada att få det ur världen.
Ni kommer att bli lyckliga här.
Tack.
-Grattis. -Tack så mycket.
Tackar.
Njut av huset.
Robert!
-Herregud. -Ja. Vi köpte precis ett hus.
Odi älskar det.
Så?
Visst är det fint?
Jättefint.
Var det där inne han dödade henne?
Så läskigt.
Tack ska du ha.
Snälla, jag påpekar bara det uppenbara.
Fin tomt.
Perfekt för att begrava mordoffer.
Är du säker på att det här är ett bra beslut?
Det verkar vara lite mycket att gå igenom för att få ligga.
Om du råkade missa flyttlådorna som du hjälpte till att bära in,
är det lite sent påtänkt.
Som mamma eller Gandhi brukade säga: "Det aldrig för sent."
Gandhi sa aldrig det, och mamma är en idiot.
Det är väldigt hårt mot båda parter.
Död kropp.
Jag sa ju det.
Det där får du göra.
Herregud.
-Drog han ut henne därifrån? -Dani, sluta.
Det är hennes eget fel. Hon gömde sig i en garderob istället för att sticka.
Vad?
Okej. Kom igen, ditt lilla miffo,
Herregud! Förlåt, älskling. Är du oskadd?
Blöder det?
Nej, men vad fan gjorde du?
-Jag skämtade. -Det var inte kul.
Din tur.
Jag hör inte. Jag sover.
-Kom igen. -Nej. Jag vill inte.
Okej.
Kom, Odi.
Kom hit! Kom nu.
Kom igen, Odi. In med dig.
Det finns inget kvar att kissa på.
Odi, kom här nu.
Odi, du tar kål på mig.
Stanna då. Jag går och lägger mig.
Jisses. Vad är det? Varför tittar du på mig så där?
Var du just på toaletten?
Nej, men det var Odi. Han tog god tid på sig.
Det är nån i badrummet.
Va?
Nån gick in på toa. Jag trodde att det var du.
Kevin?
Nej, det är ingen här.
Det är omöjligt.
Han måste vara väldigt smal om jag ska ha missat honom.
Du halvsov.
Det är vår första natt här. Skräm inte upp dig.
Vi går och lägger oss.
Okej.
Tack.
Okej.
Vad fan?
Jag är inte arg, men jag har inte betalat för den.
Är den gratis, behåller jag den.
-Jag har inte beställt den. -Har du sett mina nycklar?
Namn och adress stämmer, men jag har inte beställt nåt.
-Kevin, nycklarna? -Jag får ringa tillbaka.
Hej. Var hade du dem senast?
På mitt skrivbord. Jag har letat, men de är inte där.
Då var det inte där du hade dem sist.
Det tänkte jag inte på.
Otroligt hur vissa människor ger en perspektiv.
Du…
Kom hit.
Förlåt. Jag är sen, jag sov skitdåligt och jag ser för jävlig ut.
Du är vacker.
Det går toppen idag.
Det där…
…är inte alls som det ser ut.
Skäms inte. Men det är konstigt, du har ju internet.
-Kan vi leta efter dina nycklar? -Ja.
Jag har vänt upp och ner på hela stället.
De är inte där.
Jag svär till gud att jag kollade där.
Gud kanske är ledig idag och försöker jävlas med dig.
-Har du ingen porr att glo på? -Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Jag vet att du har en tuff dag med jobb och lektion,
så jag packade din lunch. Den är i kylen. Blått lock.
Okej. Stick nu.
-Hej då. -Hej då.
Min yngsta dotter är en fullständig mardröm.
-Tack. -Särskilt när det gäller kläder.
Alla presenter jag har lämnat tillbaka,
skulle kunna klä ett helt utvecklingsland.
Hon hade på sig tre av dina provplagg under veckan.
Du har öga för färg, struktur och kvalitet.
En kvinnlig entreprenör.
En intelligent sådan.
Innan vi öppnar din egen butik,
vill vi etablera dig som varumärke.
Är det ett erbjudande?
Vi kan få in dig i mellan 150 och 250 butiker innan säsongen är slut.
Är det nu jag ska gå och fundera eller kan jag säga ja direkt?
-Du kan gå. -Nej!
Gärna.
-Toppen. -Tack. Får jag krama dig?
-Självklart. -Tack så mycket.
Jag är bortrest nästa vecka.
Min kollega kommer att hantera den inledande processen.
Okej.
LÄROSÄTE
Jag vill att ni moderniserar byggnaden utan att byta ut den ursprungliga grunden.
Ni får para ihop er.
Se er omkring. Hitta en partner. Nån som är smartare än du.
Ni kanske kan lära er nåt.
Ta uppgiften på allvar.
Det här är hälften av ert betyg.
Skjut inte upp det.
Hör av er till varandra. Träffas på ett kafé, eller hemma.
Jag bryr mig inte.
Mejla om ni behöver hjälp. Ring inte, jag svarar aldrig.
Du igen?
Ja.
-Jag förföljer dig, vet du väl? -Jag tänkte det.
Så, Kevin…
Så, Avery…
Det var rätt självsäkert.
Vi är partners nu. Jag måste kunna nå dig.
Tack för att du gör det så stelt.
Så där.
Okej, Kevin.
Vi ses på lektionen.
Oroa dig inte för det här…
…kommer att bli det bästa, jävla skolprojektet nånsin.
-Bara så du vet. -Ja.
I mänsklighetens historia.
Om du ska visa mig Odis bak igen,
-lovar jag att… -Tyst. Du förstör ögonblicket.
Herregud.
Vem är den lyckliga damen?
Jag?
-Läget? -"Läget?"
Strunt samma.
-Jag umgås med Odi då. Han gillar mig. -Jag gillar dig.
-Ja, visst. -Jo, det gör jag.
-Tack. -Det var så lite. Kom.
Jag tänkte att vi kunde fira om du fick dealen,
annars kunde vi bara bli fulla och glömma.
Du vet inte hur mycket jag behövde det.
Jag är stolt över dig.
Inte bara för att du svepte hela glaset.
Men du förtjänar verkligen det här.
Kev?
Hej.
Mår du bra?
Ja.
Det var…
…bara en mardröm.
Vet du vad jag tänkte på ikväll?
Nej?
Det var så fint.
Jag har saknat hur du låter.
Ja, jag också.
Särskilt när jag gör så här.
HEJ SNYGGING
Jag kommer att sakna dig idag.
Jaså? Det var nytt.
Mitt möte är slut klockan fem,
så jag tänkte att vi kunde äta middag och se en film.
Gärna, men jag blev inringd.
Skulle du inte dra ner på timmarna?
Jo, men jag försöker komma ikapp med utgifterna. Vara lite smart.
Det var nytt.
Du är en idiot. En snygg idiot.
Jag har hört det.
-Kaxig. -Nej.
Bara mitt sätt att säga tack för meddelandet.
Vilket meddelande?
-Kevin Dadich? -Ja.
Skriv under här, tack.
Okej, vad är det jag skriver på?
Okej, här.
Tack. Ha en trevlig dag.
Okej.
Har nån köpt porr för 2 000 dollar från ditt bankkonto?
-Ja. -Oj.
En spökobservation och identitetsstöld på samma dag. Det är rätt häftigt.
-Det var inget spöke. -Vad är det för porr?
Jag kanske känner nån som vill ha.
Ofattbart.
Det kanske är en paranoid hallucination.
Tänk på det… All press med det nya avtalet, problemen mellan er, flytten…
Det är mycket på en gång.
Ska du lyssna på mig, eller ska du sms:a?
Jag ska sms:a.
Där fick du.
Allvarligt?
-Vem är Avery? -Ingen.
Nån söt tjej som han inte borde sms:a, men gör det ändå.
Sluta.
Va? Stämmer inte det?
Allt finns i ett rum. Nu städar vi upp här.
Vem är hon? Var träffades ni? Och har du tagit henne på de privata delarna?
Nej, ditt åldrande pervo. Vi ska ses senare för att plugga.
-Ju fortare vi är klara, desto bättre. -Är hon söt?
-Det svarar jag inte på. -Varför?
För att hon är söt.
Nej, för att det inte spelar nån roll.
-Det låter som karmisk vedergällning. -Ja, för hon är söt.
Det har varit bättre mellan Natalie och mig på sistone.
-Mycket bättre. -Förutom de paranoida hallucinationerna.
-Nu jobbar vi. -Men allt annat är mycket bättre.
Så mycket bättre.
Ja. Nej. Pass.
Snälla.
Jag har inte tid. Jag måste göra mig klar för ett möte.
Men snälla, efter allt jag gjorde för dig förra året.
Ska du ge mig skuldkänslor nu?
Bara för att mamma ger mig skuldkänslor.
-Jag har redan sagt att vi äter hos er. -Va?
Förra gången mamma kom till stan, fick vi skicka dig på rehab.
Vill du ha en relation med henne, gör din grej.
Men jag bestämde mig för längesen.
-Jag har aldrig bett dig om nåt. -Det är inte sant.
Odi, vi har lekt hela morgonen.
Hon kommer antagligen försvinna igen ändå.
Vad är så illa med en plågsam middag lite då och då?
Som du vill.
Du kan ta hit henne, men mer än så gör jag inte.
Okej.
Jag måste förbereda mig för mötet. Hej då.
Fastnade den?
Ja. Precis i mitten.
Okej.
Hej. Jag har bokat under Dadich.
Perfekt. Ditt sällskap kom precis.
Toppen. Tack.
-Hejsan, främling. -Nick.
Fint att se dig.
Ja, detsamma.
-Vill ni följa med mig här? -Ja, ursäkta.
Förlåt mig, men jag har ett affärsmöte.
Ja.
Ja, jag vet.
-Natalie, lyssna på mig. -Jag kan inte träffa dig nu.
-Får Kevin reda på det… -Det är mitt fel, okej?
Säg att du inte visste. Det är sanningen.
Varför sa du inget?
Du skulle inte komma.
Du kunde ha hört av dig innan jag skrev på.
Jag vet. Du har all rätt att vara arg. Jag fattar.
Men du är begåvad, Natalie.
Du får inte kasta bort en möjlighet på grund av vad som hände mellan oss.
Anne gillar verkligen dig.
Jag gav henne bara info. Det är allt.
Kan du följa med in och vara med på mötet? Snälla?
Som du vill.
Vad fan. Jag tar en shot till. Vill du ha?
Nej, det är bra.
Är du säker? Det är 100 % agave.
Ja, jag måste köra.
Du inser att vi har typ två tuffa arbetstimmar framför oss.
Ja, då måste jag väl då.
Vad är det, West Elm?
Nästan. Det är min brors gamla.
Skål.
Och du? Har du några syskon?
Ja, en bror.
Var ärlig, är han den snygga?
Det var han faktiskt.
Vadå, blev han fet?
Nej, han dog.
Herregud.
Förlåt.
Jag är så okänslig.
Nej, det gör inget.
Om du…
…nånsin behöver nån att prata med eller så…
Nio meter från den bärande balken, finns utgången på första våningen.
Är det för mycket hjärnarbete för dig?
Nej…
Det är nog bihålorna.
Vill du ha nässprej?
Jag tackar nej till din använda nässprej. Tack ändå.
Den är organisk.
Smart merförsäljning, men jag överlever nog.
Jag borde åka hem ändå.
Okej, jag följer dig ut.
Vakna.
Lugn.
Det är bara jag.
Varför sover du på soffan?
Jag vet inte.
Kom nu.
Vad är det?
Nån var här, Kevin.
Du kommer att säga att det var en mardröm, men det var så verkligt.
Kevin, jag kände det.
-Dörren var låst, du sov i soffan. -Du lyssnar inte.
Det var verkligt, Kevin.
-Kallar du mig lögnare? -Nej.
Det är vad du väljer att höra.
Okej, låt oss prata känslor.
Förbannad.
Kevin?
Jag ser att hon är arg.
Nej, hur känner du?
Frustrerad.
Inte vet jag.
Min poäng är att vi båda har gått igenom svåra förändringar.
Ikväll ska vi träffa hennes mamma, något vi inte ser fram emot.
Det kanske är all stress som provocerar fram det här?
Hur förklarar det vad jag såg?
Paranoida hallucinationer.
Nej.
Vi kan inte bete oss så här.
Jag trodde aldrig att du skulle välja en annan sida.
Det gör jag inte.
Jag försöker bara hitta en rationell förklaring.
Jag hatar att se dig så här.
Jag hade bytt plats med dig om det var möjligt.
Nu åker vi och har en eländig middag med din mamma.
Okej.
För fasen, Odi. Du gav mig en hjärtattack.
MATA ODI, TACK
MATA HONOM OCH RÖR INTE MINA KLÄDER
Ja, Nat. Jag har matat din hund.
Odi?
Nat?
Odi?
Hej, lilla gubben.
Mår du bra?
Okej.
Du ska få vara ifred.
I helvete heller.
Odi? Vart tog du vägen?
Vad i helvete?
Dani?
Jag kollar övervåningen.
Helt jävla otroligt.
Hon är inte där uppe, antar jag.
Hon kanske är och handlar nåt i sista minuten.
Hon är inte så välorganiserad.
Jag bad henne att mata Odi.
Vi matar honom nu.
Han har varit ensam hemma hela dagen.
Han är säkert här nere någonstans.
-Odi. -Kom hit, kompis.
Odi.
Hej, älskling.
Allt är bra.
Stolliga hund.
Jag visste att det skulle bli så här. Det är därför jag inte vill bli inblandad.
Hon planerar saker med min mamma och sen får jag städa upp i röran.
Jag vill bara att hon ska komma, när hon säger att hon ska göra det.
Oroa dig inte för Dani.
Hon dyker upp. Och gör hon inte det, får du ta itu med henne senare.
Odi mår bra.
Jag fixar middagen.
Du kan bara slappna av, okej?
Det är inte klokt hur Amerika västerniserar de internationella köken.
När jag var i Kina,
fanns det inte nån jädra friterad kyckling med sötsur sås.
Ledsen att det blev hämtmat, Farrah.
-Det var ont om tid. -Nej. Tack, Kevin. Det är utsökt.
Intressant.
Så, jag…
…antar att du jobbar med den där dokumentären?
Om du pratar om mitt livsverk…
Ja, jag jobbar med den dokumentären.
Livsverk?
-Hur går det då? -Det går jättebra.
-Joaquin och jag… -Vem är Joaquin?
Min älskare.
Just det. Finns det mer kyckling szechuan?
Natalie,
om du har något på hjärtat, öppnar jag dörren så att du kan dela med dig.
Nej, tack.
Jag har rätt att njuta av mitt liv, Natalie.
När jag var i din ålder,
uppfostrade jag två döttrar och drev företag.
Och vem finansierade det? Just det - pappa.
Drinkar! Öl, vin…
Varför är det så svårt att stötta mig?
Det är svårt att stötta nåt jag aldrig sett!
Jag behöver inte utsätta mig för dina trakasserier.
-Trakasserier? -Ja, trakasserier.
Du är en mobbare, Natalie.
Det är antagligen därför din syster inte dök upp.
-Vi vet nog alla… -Nej, Kevin.
-Det är okej. Jag vill gå nu. -Ja, Kevin. Hon vill gå nu.
Hälsa Joaquin från mig.
Vet du vad, raring?
Ditt tjuriga tonårsbeteende känns lite förlegat.
Det gör hela din frisinniga charad också.
Du borde nog fundera på att ta bort
"jag fostrade två döttrar" från CV:t. Det slutade du med för länge sen.
Det är så orättvist. Jag offrade allt för dig och Dani.
Jag! Jag! Jag! Du är en sån jävla narcissist.
Jag är ingen narcissist.
Dani är säkert hemma och tar ett återfall
-och injicerar… -Varför säger du så?
För att du ödelägger våra liv som en cancerartad tornado!
Ni är inte välkomna här!
Vad fan!
Jon Santos, 19, Katrina Kanter, 16 och Trey Mahana, 17.
Ser de bekanta ut?
Jag har aldrig sett nån av dem.
"Förena de vita"?
Jag förstår inte.
En av ungarna kopierade och postade inlägget på sin Facebook-sida.
Originalkällan var registrerad på din adress.
Den uppmanar till att rekrytera vit makt-medlemmar.
-Tror du att det var vi? -Jag vet inte vad jag ska tro.
Men det är en galen tid. Allt verkar vara tillåtet.
Hur dum är man om man använder sin hemadress till sånt här?
Lika dum som om man lägger upp nåt från första början.
Inspektör Richardson, vad Kevin försöker säga är att
vi skulle aldrig göra nåt sånt.
Aldrig nånsin.
Då så.
Då borde ni börja tänka på vem som skulle kunna göra det.
Vi är nyinflyttade. Vi har inte haft tid att träffa grannarna.
Fiender utanför området?
Nån som hyser illvilja? En försmådd älskare? Nån slags vendetta?
Nej, jag är på jobbet, i skolan eller hemma.
Jag har inte tid med andra interaktioner just nu.
Mrs Dadich?
Ingen.
Går det inte att spåra vem som la upp det?
Visst, om det ursprungliga inlägget inte hade raderats.
Så det är allt?
Vad ska vi göra?
De tror att vi driver nån jäkla nazistverksamhet…
-Kevin… -De satte eld på bilen…
…Natalie.
Vi följer spåren vi har, mr Dadich.
Om ni har mer information att ge oss, något ovanligt som hänt,
eller någon form av störning, skulle det vara till stor hjälp.
Nej, inget vi kan komma på så här.
Nej.
Då så.
Om nåt skulle dyka upp…
Hej, Claudia.
Det är Natalie Dadich.
Jag var i närheten och…
De här är till dig.
Vad snällt.
Okej, duktig pojke. Hämta den.
Hämta den, Odi!
Hämta bollen!
-Trevligt att träffa dig här. -Hallå!
-Här. -Nej, det är bra.
Du ser trött och uttorkad ut. Ta den.
-Tack. -Det var så lite.
Tack för att du kunde komma.
Med Natalies familjedrama,
huset och skolan, behövde jag bara en normal konversation.
Glad att jag kunde hjälpa.
Din hund är usel på apport.
Ja. Han är värdelös.
Varsågod.
Det som hände häromkvällen var
bara folk som jävlades med oss, men det är några saker som…
Jag vet inte… Det är märkligt.
-Du vill veta vad som hände. -Ja.
Sanningen är att jag inte vet.
Ingen vet.
Visst, vi vet vad som hände, men inte varför.
Jay kunde vara en skitstövel.
Men han var min storebror
och jag älskar honom.
Jag älskade honom.
När de bodde utanför delstaten, var Jay inte lika trogen som han en gång lovat.
Som du kan tänka dig, var Erin inte särskilt glad över det.
Hon bestämde sig för att hämnas.
Hade hon också en affär?
Nån mystisk man som ingen hade hört talas om.
Hon sa aldrig hans namn eller vem han var.
Så Jay visste om det?
Så småningom.
Alla de där kvinnorna som Jay hade ihop det med,
de var mer som troféer.
Men Erin…
Hon hade riktiga känslor.
Hon sa att det var en engångsgrej, men subban hade nåt i kikaren.
Erin designade huset från grunden.
Men Jay betalade för allt.
Varje cent, utan några frågor.
Min bror var galen i henne.
De började få det bättre också.
Jag förstår inte. Om de hade de så mycket bättre, varför…
Var befinner ni er?
Jag är hemma, och han…
Oss emellan…
Min bror gjorde det inte.
Visst, han hade temperament, men han var ingen mördare
och han skulle definitivt inte begå självmord.
Och vadå? Skulle kamerorna helt plötsligt vara sönder?
Det var många små detaljer som inte stämde.
Polisen brydde sig inte om det.
Det var ju inte en vit man som blev mördad.
Jag visste inte att vi hade besök.
Säg att du stukade foten när du lekte med hunden, så jag kan reta dig för evigt.
-Jag tror att det var ett bi. -Ett bi?
-Är det illa? -Vem trampar på ett bi?
Där är den. Vänta.
Jag har den.
-Där. -Det var en stor en.
Är du okej eller måste vi amputera?
Jag behöver nog ett andra utlåtande.
Du kanske borde titta till Odi.
Odi! Kom hit, kompis!
Odi!
Hördu.
-Jag fattar inte vad som händer… -Jag hämtar vatten.
Natalie.
Jag är ledsen att jag trängde mig på.
Nej, ursäkta att jag gjorde dig obekväm.
Claudia bara kastar fram saker ibland och jag bara…
Hon låter munnen gå.
Äktenskapliga grejer, du vet hur det är.
Har ni problem med huset alltså?
Jag hörde nog mer än jag skulle.
Det blir säkert bra.
Med tanke på chocken,
kan Claudia ha agerat lite impulsivt.
Om ni har problem, kan jag förhandla med er.
Och köpa tillbaka huset.
För bara lite mindre än ni gav.
Mindre?
Ja. Problemen minskar säkert värdet.
Tack för erbjudandet, men…
Vi klarar nog inte en förlust.
Ledsen att jag trängde mig på.
Du och din man
utnyttjade en kvinna som inte var sig själv.
Allt han lämnade henne…
…var huset.
Och ni tog det ifrån henne som två girigbukar.
Tänk på vad jag sa.
Kevin?
Ta det lugnt. Vad är det?
Hej. Jag är Avery, Kevins klasskompis.
Jag nämnde det för några veckor sen.
Just det. Jag måste ha glömt.
Jag ska…
Hej då, kompis. Krya på dig.
Trevligt att träffas.
-Vi ses på lektionen. -Ja, tack.
Vad?
Okej, låt oss börja.
Vi tog blodprov på Odi.
Jag måste vara ärlig, testerna och hans fysiska status är inte bra.
Hur illa är det?
Hans blod visar spår av ett gift som har försämrat hans hälsa.
Det beror oftast på nåt som hunden har fått i sig av misstag,
men hans hjärta har börjat att ge upp.
Går det att behandla?
Det skulle bara förlänga smärtan.
Ta er tid.
Prata om det.
Varför har du inte berättat det för mig?
Jag bara…
Jag ville inte att det skulle skapa problem.
Då måste jag kritisera ditt omdöme, Nat.
Den här dealen kan förändra allt.
Jag kunde inte tacka nej. Jag hade redan skrivit på.
Men jag lovar, jag hade ingen aning.
Har ni träffats?
Det är bara jobb.
Hela jävla stan är full av folk, och du måste jobba med honom?
Exakt. Jag måste.
-Jag hade inget val. -Skitsnack.
Du valde ditt arbete
-framför mina känslor och vårt äktenskap. -Det är inte sant.
-Han vill ligga med dig! -Det är inte så.
Sa du inte så sist?
Jo.
Jag minns det rätt jävla tydligt.
Fan, Odi.
Kevin?
-Kevin? -Va?
Det är nån vid dörren.
-Jag hör inget. -Jag svär vid gud.
Okej, lugna ner dig.
Stanna här.
-Vad fan gör vi? -Var redo att ringa polisen.
Kevin, min telefon är inte här.
Okej, lugna dig.
Lämna mig inte här uppe!
Ni hörde alltså inga ljud när ni kommit till köket?
Inga öppna dörrar?
Ni kan inte ge nån fysisk beskrivning?
-Det fanns ingen där att beskriva. -Jag försöker bara hjälpa er att minnas.
Okej, vi skriver en rapport.
Kommer ni att tänka på nåt, får ni gärna kontakta mig direkt.
-Det är en sak. -Nat.
Kan du sluta få mig att känna mig som en galning.
Jag har haft…
Mardrömmar.
Det är en man, han är…
…mager och blek.
-I huset? -Ja.
Jag svär, jag såg honom.
Han kröp ut i hallen och attackerade mig.
Så en blek man kröp…
…in i er hall och attackerade dig…
…men du gjorde ingen anmälan?
Nej, som Kevin sa - då trodde jag att det var mardrömmar,
men sen började saker försvinna och dyka upp på andra ställen.
Han la en tennisboll på min säng.
Okej, så han la en tennisboll…
-…på din säng? -Tennisbollen låg under sängen,
jag nådde den inte så jag gick och hämtade nåt, men när jag kom tillbaka
hade han lagt tillbaka den på sängen.
Okej.
Lång, blek man, tennisboll, hall.
Uppfattat.
Vi hör av oss.
-Vi hittade din telefon i köket. -Tack.
Jag hoppas att du vet hur galna du får oss att framstå.
Vet du vad, Kevin? Din fru sitter med polisen
och säger att hon känner sig otrygg, att jag är livrädd, och det är ditt svar?
Nån vandaliserade vårt hus.
Tror du inte att det är möjligt att nån bryter sig in?
Inte för att flytta tennisbollar och nycklar.
Låt mig påminna dig,
att jag inte var den enda som hörde nåt inatt.
Vad vill du att jag ska göra?
Huset är fullt av kameror. Vi kanske kan börja där.
Vet du hur dyrt det skulle bli?
Billigare än våra begravningar när nån mördar oss i sömnen.
Var inte så dramatisk.
Vi behöver köpa en ny bil och ersätta hyrbilen som vi lägger en förmögenhet på.
Vi har inte råd just nu.
När du är inloggad, kan du kontrollera låset
från vilket rum som helst. Rött betyder låst, grönt…
Så lätt är det.
Allt fungerar som det ska.
Ring om ni får problem med tekniken.
Om problemet är bestående, kanske vi måste ersätta hela systemet.
Strålande.
FÖRLÅT. VAR TVUNGEN ATT ÅKA IVÄG ETT TAG.
Jag bad om en hel provkollektion,
med 15 nya prover tills jag var tillbaka.
-Jag vet. -Vad hände?
Det har gått två veckor och jag har bara fått hälften.
Jag vet.
Som person, känner jag empati för kaoset i ditt liv just nu,
men som chef, varnade jag dig för vad du skulle ge dig in på.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Om du bara visste hur generad jag är…
Du ska få mer tid.
En vecka. Uppfattat?
Ja.
Jag behöver se kvinnan som var här första gången vi träffades.
Hon hade ordning på sitt liv.
Jag vet inte vad jag ska säga. Ni verkar ha gått på en nit.
Ni såg huset. Det var perfekt.
-Och priset vi fick… -Det var tydligen för mycket.
Jaja. Nu städar vi upp innan solen går ner.
En liknande sak hände mig en gång.
Jag träffade en söt tjej. Ögon, leende och fin personlighet.
Så jag låg med henne.
På morgonen vaknar jag upp med klamydia.
-Falsk marknadsföring finns överallt. -Vad menar du?
Man vaknar inte med klamydia.
Det är inte poängen.
Jo, ska du berätta en sån historia då spelar fakta roll.
Hur vet du att hon gav dig klamydia?
Grabben.
Hallå!
Börjar du bli äckelmagad?
Det här jobbet är nog inget för dig.
Du gjorde det.
-Jag? -Ja, sluta berätta dina historier.
-Behöver du hjälp? -Nej.
Okej.
Åh, gud.
Jag jobbar så fort jag kan, Nick.
Men mamma dök upp och jag var tvungen att avliva min hund…
Jag vet.
Anne flåsar mig i nacken, så…
-Finns det nåt jag kan hjälpa till med? -Nej, jag klarar det.
Gjorde jag dig upprörd?
Jag ville inte ta upp det, speciellt inte just nu,
men eftersom du frågar - du får inte skicka blommor hem till mig.
Okej?
Skulle jag ha skickat blommor?
Blommorna som du skickade. Kevin och bråkade på grund av det.
Natalie, jag…
Jag har inte skickat några blommor.
-Jag såg kortet med din underskrift. -Jag vet inte vad du pratar om.
Du bad mig att hålla mig borta och det gjorde jag.
Vad i helvete?
Larmcentralen, vad gäller det?
Jag tror att nån försöker bryta sig in i mitt hem. Det är 992 Hallow Parkway.
-Vad är ditt för- och efternamn? -Natalie Dadich.
Snälla, skicka nån nu.
Vi har skickat en bil. Håll dig bara lugn och fortsätta prata.
Okej.
Hur många inkräktare är det?
Jag vet inte.
-Är de beväpnade? -Jag vet inte.
Har du möjlighet att ta dig till en säker plats?
Är de nära?
De är på väg, men du måste svara på min fråga.
Frun, hör du mig?
Ja, förlåt. Det var ett misstag.
Så du behöver inte polis?
Nej, jag beklagar.
Vi hade en incident tidigare i veckan, så jag är på helspänn.
Ta hand om dig, okej?
Ja.
-Larmcentralen, vad gäller det? -Jag behöver nån till 992 Hallow Parkway.
Det är nån i mitt hem.
Vi har fått samtal om att ni inte behöver hjälp.
Jag har ändrat mig. Jag behöver ha hit nån nu!
Hur många inkräktare är det?
Jag vet inte hur många de är eller om de är beväpnade. Men de är i mitt hus.
Kan du ta dig till en säker plats?
Nat?
Hur mår hon?
Hon mår hyfsat. Lite blåmärken. Hon kan ha en liten fraktur.
Har ni hittat honom?
Inte ännu.
Vi sover inte här i natt.
Polisen har kollat hela huset.
De kan bevaka huset hela natten om de vill,
jag sover inte här.
Du tror mig inte.
-Jag tror att du såg nåt. -Nej.
Du tror inte på att nån var i huset.
Min telefon då? Hur förklarar du alla bilderna?
Din vän Nick kanske tog dem.
Allvarligt?
Jag sa kanske.
Du sa ju själv att de var tagna då du var ensam hemma.
-Jag sover på hotell. -Med vilka pengar?
Kreditkorten är övertrasserade, lånet ska betalas nästa vecka…
Natalie, kan du sluta?
Säg bara om du träffar honom.
Mr Dadich, fint att ses igen. Tack för att du kunde komma så snart.
-Jag söker svar. -Jag är helt inne på din linje.
Vi gick igenom övervakningsfilmerna.
Innan vi tittar, vill jag gå igenom din frus officiella redogörelse.
Enligt polisuppgifterna, ser din fru inkräktaren, hon springer upp,
låser dörren och på nåt sätt hamnar inkräktaren i samma rum som henne.
Hon ska börja springa igen, men blockeras av en bokhylla.
En bokhylla vars placering inte är i linje med hennes redogörelse.
Mr Dadich, såvitt du kan komma ihåg,
stämmer den här redogörelsen överens med sanningen?
Ja.
Okej.
Inte vid ett enda tillfälle, fångar filmen upp någon annan person.
Inte i vardagsrummet.
Inte i hallen, eller i trappan.
Mr Dadich, ingen kommer in eller lämnar huset,
förrän din fru kastar sig ut genom fönstret.
Jag hittar inte på.
Det har jag aldrig sagt.
Det är underförstått, Kevin.
Varför vill du att jag ska börja med min medicin igen?
Okej, nu lugnar vi ner oss lite.
Natalie.
Jag vill vara tydlig med att ingen i det här rummet
antyder att du hittar på.
Tro mig, jag vet hur det låter,
men jag vet vad jag såg. Jag har inga vanföreställningar.
Vi borde aldrig ha flyttat in i huset.
-Men det gjorde vi. Så… -Vi säljer det.
Efter all uppmärksamhet som du har gett det.
Vi. Som vi har gett det.
Ja. Vi kan sälja det till Claudia och hennes man.
-Jag pratade med Robert. -Har du pratat med Robert?
När?
När jag åkte och frågade Claudia om husets historia.
Det var befogad oro!
Varför besvära dem med att du hemsöks av fan vet vad,
-på platsen där deras familj blev mördad? -Jag vet inte.
Varför bryr du dig om alla andras känslor, men inte om mina?
Hur kan jag vara boven i dramat när jag försöker se efter oss.
Du har inga gränser.
Du gör som du vill. Du bryr dig inte om folks känslor.
Men mina känslor då, Kevin?
Du har aldrig låtit mer som din mamma. Vet du det?
Du är en jävla skitstövel.
Hur kan du ens säga så?
Ja, toppen.
Gå bara som du alltid gör, för du är en jävla fegis.
Kevin?
Vad gör du?
Kevin. Herregud!
Hjälp! Kan nån ringa efter ambulans?
Förlåt. Det kommer att bli bra.
Ring ambulans!
Mrs Dadich.
Han är vaken och det finns inga tecken på minnesförlust eller fysiskt trauma.
Okej. Vad var det som hände?
Slå dig ner. Varsågod.
Känner du till något som heter nerium?
Nej.
Det är ett dödligt förgiftningsmedel. Anledningen till att jag frågar,
är att vi hittade spår av ämnet i din mans blod.
Intag i små doser under en längre tid,
kan leda till försämrad hälsa, med allt från kräkningar
eller muskelsvaghet, till anfall eller hjärtrytmrubbningar.
Det förväxlas ibland med hjärtstillestånd.
Vet du hur det kan ha hamnat i hans blod?
Jag vill träffa honom.
-Det går tyvärr inte. -Det är min man, vad menar du…
Jag förstår, mrs Dadich, men han är med polisen nu.
Slå dig ner så länge.
Jag är på din sida, Natalie.
Det känns inte så.
Jag försöker bara förstå.
Enligt sjukhusjournalen, har han utsatts för substansen under en längre tid.
Varför skulle jag försöka döda min man efter allt vi gjort för vårt äktenskap?
Kanske för att Nick Scott är tillbaka i stan?
Du vill dela livet med honom. Ung, stabil, stilig.
Han lyfter din karriär.
-Jag älskar min man. -En kemisk obalans i hjärnan?
Vi har film på dig när du flyr en osynlig inkräktare.
-Det var nån i mitt hem. -Kanske för att du har insett
att din man aldrig kommer att förlåta dig.
Avslutar du vårt samtal nu?
Om jag inte är gripen, vill jag tillbaka till jobbet.
För all del.
-Hur mår du? -Bättre än igår.
Jag tänkte laga middag ikväll.
Har du nåt önskemål?
Jag måste jobba på projektet.
Med Avery?
Ja.
Ska du verkligen pressa dig så där? Du lämnade precis sjukhuset.
Det är halva betyget. Vi har inget val.
Dessutom ligger vi efter. Hon ska inte behöva dra lasset själv.
Vill du inte ta din lunch?
Nej, jag känner inte för en hel måltid.
Jag börjar med nåt lätt.
-Hej då. -Hej då.
Hej, kan jag hjälpa dig?
Ursäkta.
Du är en sån…
…vacker kvinna.
Du har nog fel adress.
Du gillar att gå rakt på sak, va?
Jag måste be dig att gå. Hallå, vad gör du?
Du gillar visst att få kämpa emot.
Kom hit!
Kom hit! Hallå!
Jag hoppades att du skulle ha klänning och göra det lite lättare för mig.
Herregud! Vad i…
Helvete!
Det där var det sista slaget du gav mig.
Jag har goda nyheter.
Vi kunde identifiera din angripare.
Travis Murray.
Er kamera fångade honom snoka runt huset precis innan attacken.
Vi tror att han har haft koll på ert hus ett tag.
Vad gör vi nu? Skaffar en advokat? Anmäler honom?
Inte precis.
Vi kan faktiskt inte gripa honom.
-Va? -Det finns en utredning
som friar Travis från alla anklagelser.
Han bröt ju sig in i vårt hem.
Robert Sorrentino, mannen som sålde huset till er…
Vad har han med det att göra?
Sorrentino greps för några timmar sen.
Han har erkänt inblandning.
Skickade han dit en främling för att attackera henne?
Våra detektiver hittade ett inlägg i Travis Murrays sökhistorik.
Det röjde mrs Dadich namn,
samt ett foto taget från en onlinekälla.
"Jag föredrar att bli överraskad."
Ja.
Det var en kontaktannons.
Den porträtterade mrs Dadich som en ensam, missnöjd hemmafru
med fetisch för spontan, undergiven sex, helst med främlingar.
Lyckligtvis kunde våra detektiver spåra IP-adressen till Robert.
Robert erkände också att han la ut den första listan
som ledde till att ert hus vandaliserades, samt tidningsprenumerationerna.
Mr Sorrentino hävdar att han inte ville vålla skada,
utan bara skrämma er i hopp om att ni skulle häva köpet.
Han fick nästan min fru…
…våldtagen och misshandlad.
Hon är så traumatiserad att hon inte kan sova i vårt hem.
Han förgiftade min hund till döds och försökte göra samma sak med mig!
Vänta lite, mr Dadich.
Mr Sorrentino nekar till att ha beträtt fastigheten.
Han säger att han inte känner till attackerna mot din fru
och aldrig utsatt nån för nerium.
Det menar du inte.
Det är väl klart att han nekar.
Bedrägeri är en sak, men mordförsök?
Våra män jobbar dygnet runt för att få fram ett erkännande.
Vi håller honom fortfarande för anklagelserna han redan har erkänt.
-Du sa att det finns goda nyheter. -Det gör det.
Under förhöret,
framkom bevis på att han har viss grad av inblandning
i de tidigare husägarnas död.
-Hur då? -Utan mrs Sorrentinos vetskap,
hade Robert samlat på sig stora skulder.
Ert hus, som hans svåger hade testamenterat till honom,
var den enda finansiella tillgången han hade.
Jag borde ha lyssnat på dig.
Förlåt.
Jag lurade mig själv att…
…tro att om jag bara väntade,
skulle du komma tillbaka.
Men både du och jag vet att…
…du aldrig kommer att lita på mig igen.
Inte till 100 %.
Jag tycker att vi ska prata om att separera.
Åtminstone för ett tag.
Det här är hälften av ert betyg.
Fjanta inte runt.
Hör av er till varandra, och till mig. Jag är här efter lektionen.
Vissa av er vet redan det.
-Hur mycket betalade du för skorna? -Det vill du inte veta.
-För de ser… -Oanständigt mycket, ärligt talat.
Du borde svara.
Till vilken nytta?
Hon vill inte att jag ska komma hem.
Hon är din fru.
Du borde svara.
Hej, det är jag.
Jag vet inte ens var jag ska börja.
Förlåt för det jag sa igår.
Jag menade det inte.
Jag antar att du fortfarande är på jobbet,
men om du är på väg hem, vill jag gärna vara med dig.
Jag älskar dig.
Jag är vaken.
Ring mig.
Jag förstår inte.
Det är grejen med folk.
De ändrar sig.
Mycket, faktiskt.
Du vet…
Vi kan fortsätta i morgon.
Kevin?
Gå hem.
För guds skull, Natalie.
Ta dig samman.
Jag hatar det här jävla huset.
Hallå.
Hej, hur är det?
Bra.
Jag är på väg hem nu.
Var har ni varit?
Du sa åt mig att inte komma hem, så…
När?
När du sms:ade mig.
Jag har inte sms:at dig, Kevin.
Jag tittar på mina sms här och nu.
Jag kan skicka en skärmdump om du vill.
-Hur mycket kostar blommorna? -Åtta och nittiofem.
-De är fräscha, va? -Absolut.
Min bror,
han hade temperament, men han var ingen mördare.
Hade hon också en affär?
Nån mystisk man som ingen hade hört talas om.
Erin designade huset från grunden.
Den subban hade nåt i kikaren.
Vem är du?
Fotona.
Är det du?
Nej, snälla! Jag ska inte skrika, jag lovar.
Jag vill bara prata med dig.
Hon tog hit dig, eller hur?
Erin?
Hon ville att du skulle vara här med henne.
Och du älskade henne.
Efter allt du gav upp,
valde hon honom ändå, eller hur?
I BADET, KOM OCH GÖR MIG SÄLLSKAP
Det är hemskt att hon gömde dig här.
Du förtjänade inte det.
Nej.
Nej, vänta. Låt mig hjälpa dig. Jag vill hjälpa dig…
…döda honom.
Ja, jag hjälper dig att dölja det.
Sen kan vi bo här tillsammans.
Ja.
Han älskar mig inte längre.
Jag är så trött på att vara ensam.
Lite väl mycket ånga, Nat.
Men det är väl den romantiska gesten som räknas.
Där är du.
Jag gillar den sexiga skattjakten. Men badrummet fick ta smällen.
Hej.
Sover du?
Du är så våt.
Kevin!
Förlåt mig.
Jag älskar dig så mycket. Förlåt mig.
Det är okej. Kom igen. Nu går vi. Du är i säkerhet.
Vi har blodspår här borta!
Sprid ut er.
EN MÅNAD SENARE
Herregud.
Hej.
-Herregud! -Okej!
Skräm mig inte så där.
Jag gick bara in genom ytterdörren.
Kan du bara hjälpa mig att få ut det här?
Du jobbar ju så bra, så jag vill inte sabba det.
Jag har fortfarande en kniv i handen…
Varför tittar du på mig så där?
Du ser bra ut.
Hur ser jag ut?
Okej, då var det ögonblicket förstört.
Jag trodde att jag gjorde det bättre. Jag kan ta den där.
Och…tack för presenten.
Jag ville inte behålla det, så…
Hörni, jag har kollat alla rum. Allt är klart.
Såvida ni inte vill skicka in Dave igen. Han får gärna stanna.
Det är okej.
Jag hörde det där, Garrett. Mustaschen har förändrat dig.
-Jag vet. -Sista lådan?
Okej, då kör vi.
-Redo? -Ja.
Kom här, kompis.
-Ska vi vinka adjö till huset? -Absolut.
Hej då, huset.
-De dog nästan där inne. -Ja.
TILL KÄRT MINNE AV VÅRA BÄSTA VÄN MICHAEL DADICH
Undertexter: Jenny Johansson