Downloaded from YTS.MX
INSPIRAT DE EVENIMENTE REALE
Official YIFY movies site: YTS.MX
Doamnă, mai sunteți acolo?
Da!
Unde vă aflați?
Sunt în casa mea, iar el…
Doamnă?
Doamnă, unde vă aflați?
Te rog! Nu, te rog! Te iubesc.
Doamnă!
Doamnă, mai sunteți acolo?
O armă obișnuită avea același efect.
Te rog, nu mai vorbi!
Adică nu preferai o simplă supradoză?
- E marți după-amiază. - Băieți!
Ne concentrăm, vă rog? Suntem în întârziere.
Am niște cărniță de aruncat.
Dinți.
A folosit o armă mare știind că va picta un Jackson Pollock pe perete. E o țărănie.
- Nu numești un mort „țăran”. - De ce?
E lipsit de sensibilitate.
Bună dimineața, doamnă!
Interiorul casei e curat.
- Îmi pare rău. - E ceva amuzant pentru tine?
Îți place să râzi de tragediile oamenilor?
Nu, deloc.
Nu? Deci ești doar un nemernic.
Sau preferi „mârlan”?
Ce-ar fi să vă arăt ce am făcut? Și să semnați actele.
După tine.
Confirmați că e adresa dvs actuală?
- Poate vă contactăm. - Da.
- Asta e tot. - Mersi pentru ajutor.
Cu plăcere.
Îmi cer scuze pentru comportamentul echipei mele. Condoleanțe!
Mulțumim că ne-ați ales.
Sper că a fost o singură dată.
- Bună! - Stai jos?
Oarecum.
Avem un finanțator interesat.
- Glumești! - Sunt foarte ocupată. N-am timp de glume.
Doamne! Cine? Când? Unde?
Investitorul este pe Coasta de Est, la o afacere. Vă vedeți luna asta, pe 29.
La ora 15:00. Trebuie să închid.
Pa!
Doamne!
Te duc undeva?
Voi ziceți că asta ține?
Serios. O să-mi zic: „M-a fluierat, deci probabil că e un tip foarte drăguț.
Și conduce o Toyota? Trebuie să profit imediat.”
Probabil.
Eu tocmai mă duc să-mi surprind soțul.
Serios?
Și care e surpriza?
Nimic special. Am găsit un investitor pentru a-mi putea deschide magazinul.
Vorbești serios?
Hai să te duc acasă!
- Bună! - Bună!
Nu știu cum să-ți spun, dar mă cam înghesui.
- Ce măgar ești! - Termină!
Termină!
- Ușurel cu biluțele! - N-a fost intenționat.
Da, sigur.
- Auzi? - Ce e?
Să nu mă lași în urmă, bine?
Termină!
Deocamdată e doar o posibilitate, deci…
Ești prea bună ca să nu iasă bine. Știi asta, nu?
Nu pot.
Cum mai merg lucrurile, Kevin?
Nici nu mai sunt furios.
Sincer, mă simt amorțit.
Nu e vorba de aventură,
ci de trădare.
Te dedici cu totul cuiva, iar reciproca nu e valabilă.
Și tu nici măcar nu știi.
Și partea romantică cum merge?
După o aventură,
apare loc pentru un nou tip de adevăr,
un nou tip de înțelegere și de comunicare,
dar nu puteți contempla dezastrul așteptând să-și revină totul de la sine.
V-ați gândit la o schimbare de mediu?
- Desigur. Ar fi ideal. - Excelent.
Adevărul este că prima voastră căsnicie s-a terminat.
Suntem cu toții de acord?
- Da. - Da.
Acum, trebuie să vă întrebați
dacă vreți să creați o a doua căsnicie
împreună.
Atunci, faceți ceva!
Faceți o schimbare!
Faceți-vă un cadou și schimbați mediul!
Are dreptate. De prima voastră căsnicie s-a ales praful.
Ce e? Sunt sinceră,
și sinceritatea e tocmai ce vă lipsește, deci zi mersi!
Mă tem că nu mă va ierta niciodată.
Ai dat-o în bară, desigur,
însă nu e el singura victimă.
Nu vrei s-o spui, căci vrei să-ți asumi vina.
- O spun eu. - Nu!
Nu te satisfăcea.
Nu pot folosi asta ca scuză.
Nu e o scuză, e realitatea.
Am un termen-limită. Nu pot vorbi întruna despre asta.
S-a îndepărtat de tine, Nat.
Oricine și-ar fi găsit fratele spânzurat într-un dulap ar fi făcut le fel.
- Te rog! - Îmi dai materialul cu imprimeu?
Bună! Cum de-ai venit așa de devreme?
Am terminat devreme azi.
- Sper că nu vă întrerup. - Nu, deloc.
Bună, Dani!
Cum merge?
La naiba! Trebuie să plec.
Am ceva de lucru.
Îți dau un mesaj.
Bine.
Pa!
Vreau să discutăm ceva, dacă ai timp.
Ai înnebunit?
Nu, încerc să urmez sfaturile pentru care plătim.
- Vreau doar să vezi casa. - Nu, mersi.
Am vorbit cu proprietara, e un preț bun.
Ai vorbit deja cu proprietara?
Da.
Acționez, nu asta trebuie să fac?
De ce ai vorbi cu cineva să cumperi o casă fără să mă întrebi?
- Natalie, casa asta e perfectă. - E traumatizant.
Nici nu vei observa că s-a întâmplat ceva acolo. Am curățat eu.
Nu vreau să mă mut undeva unde a avut loc o crimă!
A fost un eveniment nefericit. Dar se întâmplă zilnic.
Ești chiar atât de indiferent?
Trăim în secolul 21. Oriunde te-ai muta, s-a întâmplat probabil ceva neplăcut.
- Violență casnică, pornografie cu copii. - Kevin!
Nu vreau să mă mut undeva unde să mă bântuie imaginea unui creier
împrăștiat pe pereții din sufragerie.
Nici eu, să dorm într-un pat unde să-mi imaginez cum i-o sugi altuia.
Ți-ai făcut numai rău.
Te-ai lăsat de facultate, nu mi-ai mai vorbit,
nici vorbă să mă atingi.
Am avut un moment de slăbiciune și mă urăsc pentru asta…
dar nu mă poți pedepsi la nesfârșit.
Știu.
O să dorm pe canapea.
Bună!
Trebuie să am birou acasă.
Bine.
Și…
va trebui să ne reducem masiv cheltuielile,
măcar până se finalizează afacerea.
Pot face asta.
Și te vei întoarce la facultate.
Nu mai suport să văd cum îți distrugi viața.
Bine.
Promite-mi!
Promit.
Bine.
Mulțumesc din nou că ai venit cu noi. Știm că nu e ușor.
- Nicio problemă. - Astea ce sunt?
Încuietori activate de la distanță. Vă conectați telefoanele la o aplicație.
Nu știam că există așa ceva.
Veți găsi multe lucruri aici.
Erau niște probleme tehnice cu camerele,
cred că va trebui să chemi compania să verifice totul.
Precum știți, fratele meu și soția lui au proiectat totul,
așa că veți primi multe accesorii scumpe la un preț mic.
Stați să vedeți curtea.
Da!
Cred că vorbește de la sine.
Știu că nu e o situație ideală pentru nimeni,
dar curtea și spațiile de depozitare sunt tari, nu?
E clar că suntem foarte interesați,
dar am avut vreo doi ani foarte grei.
Știu că nu e cât ai cerut,
dar asta ne putem permite.
Dacă sunteți de acord cu suma asta, trimitem actele chiar azi.
Avem nevoie de un nou început.
Te rog, hai să mai discutăm!
Sincer, n-am avut un cumpărător interesat de luni de zile.
În ziua de azi, oamenii se sperie ușor.
Mai pune 20.000 și e a voastră.
Da!
Nici nu știi ce mult înseamnă pentru noi.
Suntem fericiți să scăpăm de ea.
Știu că veți fi foarte fericiți aici.
Mulțumesc!
- Felicitări! - Mulțumim mult!
Mulțumesc!
Bucurați-vă de casă!
Robert!
- Doamne! - Da. Tocmai am cumpărat o casă.
Lui Odi îi place.
Ce zici?
E frumoasă, nu?
E tare.
Acolo a omorât-o?
Ce sinistru!
Mulțumesc.
Eu doar subliniez ceea ce e evident.
Ce teren frumos!
E perfect pentru a îngropa victime.
Ești sigură că e o decizie bună?
E un efort cam mare pentru a ți-o trage cu cineva.
Precum puteai observa după cutiile pe care le-ai adus,
e cam târziu.
Cum ar zice mama sau Gandhi, nu e niciodată prea târziu.
Gandhi nu a zis asta, iar mama e o idioată.
Ești foarte dură cu ambii.
Cadavru!
Ți-am spus eu.
Tu intri acolo.
Iisuse!
- De acolo a scos-o? - Dani, încetează!
E vina ei, să se ascundă în dulap în loc să folosească ușa din față.
Ce e?
Haide, ciudatule!
Doamne! Îmi pare rău. Ești bine?
Curge sânge?
Nu, dar ce naiba făceai?
- Glumeam. - Nu e amuzant.
E rândul tău.
Nu te aud. Dorm tun.
- Haide! - Nu vreau.
Bine.
Haide, Odi!
Haide, vino aici!
Hai, Odi! Înăuntru!
Nu mai ai unde să faci pipi.
Odi, haide! Să mergem.
Hai, Odi! Mă omori.
Bine, stai acolo! Eu mă culc.
Iisuse! Ce e? De ce te uiți așa la mine?
Ai fost acum la baie?
Nu, dar Odi a fost. A durat ceva.
E cineva în baie.
Ce?
A intrat cineva și e la baie. Credeam că ești tu.
Kevin?
Nu e nimeni aici.
- E imposibil! - Cât de slab poate fi încât să nu-l văd?
Aproape adormiseși. E prima noapte, nu te băga singură în sperieți!
Hai la culcare!
Bine.
Mersi.
Bine.
Ce dracu'?
Nu sunt supărat, dar nu am plătit pentru ea.
Dacă e gratis, o păstrez.
- N-o rambursați? N-am comandat-o. - Mi-ai văzut cheile?
E pe numele și adresa mea, dar n-am comandat-o.
- Kevin, cheile! - Vă sun eu înapoi.
Unde le-ai avut ultima oară?
Pe birou, dar am verificat toată camera și nu sunt.
Deci nu e ultimul loc în care le-ai avut.
Nu m-am mai gândit la asta.
E uimitor cum unii văd lucrurile în perspectivă.
Hei!
Vino aici!
Îmi pare rău. Am întârziat, am dormit prost, arăt ca un rahat…
Arăți grozav.
O să iasă bine azi.
Asta…
chiar nu e ceea ce pare.
N-are nimic. E bizar că vrei o revistă, nu internetul.
- Putem să căutăm cheile? - Da.
Ți-am zis, am excavat deja tot acel loc.
Nu sunt acolo.
Pentru numele lui Dumnezeu! Am verificat acolo.
Poate că Dumnezeu e prost dispus și vrea să te încurce.
- Nu te uitai la porno? - Te iubesc.
Și eu.
Azi lucrezi, ai și cursuri. Mâncarea e la frigider, în cutia cu capac albastru.
Bine. Hai, dispari odată!
- Pa! - Pa!
Fata mea cea mai mică, Dumnezeu s-o apere, e un coșmar absolut.
- Mersi. - Mai ales când e vorba de haine.
Cu cadourile returnate de ea
se poate îmbrăca o țară din lumea a treia.
A purtat trei mostre de-ale tale în ultima săptămână.
Cred că ai un ochi foarte bun pentru culoare, textură și calitate.
O femeie de afaceri,
și inteligentă pe deasupra.
Până să-ți deschizi magazinul tău,
am vrea să facem
un brand din numele tău.
Îmi oferiți asta?
Între 150 și 250 de magazine pot găzdui hainele tale, până la sfârșitul sezonului.
Plec și pretind că mă mai gândesc sau pot accepta pe loc?
- Poți pleca. - Nu! Mi-ar plăcea mult.
- Super. - Mersi. Vă pot îmbrățișa?
- Desigur. - Mulțumesc mult de tot!
Săptămâna viitoare plec din oraș. Se ocupă asociatul meu de procesul preliminar.
Bine.
CENTRU DE ÎNVĂȚĂMÂNT
Vreau să modernizați structura folosind fundația inițială.
Veți lucra pe perechi.
Găsiți-vă un partener! Cineva mai deștept decât voi.
Poate veți învăța ceva.
Luați proiectul în serios!
E jumătate din nota voastră.
Nu pierdeți vremea.
Vorbiți între voi, mergeți la cafenea,
studiați într-o casă, nu-mi pasă.
Dacă vreți ajutor, dați-mi un e-mail! Nu sunați, nu răspund.
Iar tu?
Da, eu.
- Te urmăresc. Nu știai? - Mă gândeam eu.
Deci, Kevin…
Deci, Avery…
E un pic cam obraznic.
Acum suntem parteneri, deci trebuie să te pot contacta.
Mersi, faci să pară totul ciudat.
Poftim!
Bine, Kevin.
Ne vedem la cursuri.
Și nu-ți face griji,
va fi cel mai tare proiect din toate timpurile.
- Zic și eu. - Bine.
Din istoria omenirii.
Dacă e ca să-mi arăți iar fundul lui Odi,
- …jur că… - Strici atmosfera.
Doamne!
Cine-i norocoasa?
Cine, eu?
Care-i treaba?
„Care-i treaba?”
Lasă…
- Plec să stau cu Odi. El mă apreciază. - Și eu te apreciez.
- Da, sigur. - Da.
- Mulțumesc. - Cu plăcere. Vino!
Mi-am zis că, dacă v-ați înțeles, vom sărbători,
iar dacă nu, atunci ne vom îmbăta, ca să uităm.
Nici nu știi cât de mult mi-l doream.
Sunt mândru de tine. Și nu doar fiindcă ai golit paharul.
Dar chiar meriți asta.
Kev?
Hei!
Ești bine?
Da.
E doar…
un vis urât.
Știi la ce mă gândeam astă-seară?
La ce?
A fost foarte plăcut.
Mi-era dor de gemetele tale.
Da, și mie.
Mai ales când fac asta.
BUNĂ, FRUMOASO!
Îmi vei lipsi azi.
Serios? E ceva nou.
Întâlnirea mea se termină la ora 17:00,
așa că mă gândeam să luăm cina, să vedem un film.
Aș vrea, dar merg pe teren.
Credeam că vei lucra mai puțin.
Vreau doar să acopăr cheltuielile și să fiu prevăzător.
E ceva nou.
Ești mârșavă. O mârșavă foarte frumoasă.
Așa am auzit.
- Și încrezută. - Nu.
E doar felul meu de a-ți mulțumi pentru mesaj.
Ce mesaj?
- Kevin Dadich? - Da.
Vă rog, semnați aici!
Bine, pentru ce semnez?
Bine. Poftim!
Mulțumesc. O zi bună!
Bine.
Au plătit pornografie de 2.000 de dolari din contul tău.
- Da! - Mamă!
Să vezi fantome și să-ți fure identitatea în aceeași zi e foarte tare.
- Nu era o fantomă. - Ce pornografie e?
Poate știu pe cineva care o vrea.
Incredibil!
IAU DE BĂUT, AJUTĂ LA LUCRU.
Poate e o halucinație paranoidă.
Stresul unei afaceri noi, relația voastră, mutarea…
S-au adunat cam multe deodată.
Frate, mă asculți sau scrii un mesaj?
Scriu un mesaj.
Țeapă!
Pe bune?
- Cine e Avery? - Nimeni.
O fată drăguță căreia n-ar trebui să îi scrie, dar o face.
Termină!
Ce? Nu e corect?
Totul e într-o singură cameră. Să curățăm repede!
Cine e și de unde o cunoști? Ai pus mâna unde nu e voie?
Nu, pervers bătrân! Ne vedem mai târziu și lucrăm la un proiect.
- Hai să terminăm cât mai rapid! - E drăguță?
- Nu răspund. - De ce?
- Pentru că e drăguță. - Pentru că nu contează.
Sună a răzbunare karmică.
Da, fiindcă e drăguță.
Relația mea cu Natalie merge mult mai bine în ultima vreme.
- Mult mai bine. - În afara halucinațiilor paranoide.
- Hai să muncim! - Dar restul merge mult mai bine.
Mult mai bine.
Nu, pas!
Te rog.
N-am timp. Trebuie să mă pregătesc pentru întâlnire.
Și eu te-am ajutat o grămadă anul trecut!
Vrei să mă simt vinovată?
Mama vrea să mă simt eu vinovată.
I-am zis deja că cinăm la tine.
Poftim?
La ultima ei vizită, te-am dus la dezintoxicare.
Dacă vrei o relație cu ea, n-ai decât.
Eu am decis de mult că nu vreau.
Nu-ți cer niciodată nimic.
Nu e adevărat! Odi, ne-am jucat toată dimineața.
Oricum va dispărea din nou pe urmă.
Nu reziști la o cină supărătoare o dată la câțiva ani?
Bine.
Adu-o aici, dar e singurul efort pe care-l fac.
Bine.
Trebuie să mă pregătesc pentru întâlnire. Pa!
A rămas acolo?
Da. E chiar în mijloc.
Bine.
Bună! Am o rezervare pentru Dadich.
Acum a sosit și cealaltă persoană.
Grozav. Mulțumesc.
- Bună, frumoaso! - Nick!
Mă bucur să te văd.
Și eu.
- Veniți cu mine, vă rog? - Da. Scuze.
Nu te supăra, dar am o întâlnire de afaceri.
Da.
Știu.
- Ascultă-mă! - Nu pot să mă întâlnesc cu tine.
- Dacă află Kevin… - E vina mea.
Îi spui că nu știai, și ăsta e adevărul.
De ce nu mi-ai spus?
Știam că n-ai fi venit.
Trebuia să mă previi înainte să semnez.
Ai dreptate să fii supărată.
Dar ești talentată, Natalie.
Nu vreau să renunți la o asemenea ocazie din cauza noastră.
Anne chiar te place.
Eu doar i-am furnizat informațiile.
Te rog, vrei să intri și să participi la întâlnire?
Bine.
La naiba! Eu mai beau o tărie. Vrei și tu?
Nu, mersi.
Ești sigur? E 100% din agave.
Trebuie să conduc.
Frate, tu realizezi
că mai avem două ore bune de muncă?
Atunci, n-am încotro.
Ce e asta, West Elm?
Nu chiar. E de căpătat, de la fratele meu.
Noroc!
Și tu? Ai frați?
Da, un frate.
Fii sincer! El e cel frumușel, nu?
Da, el era.
Și s-a îngrășat?
Nu, a murit.
Doamne!
Îmi pare rău.
Sunt tare insensibilă.
Ba nu.
Dacă…
ai vreodată nevoie să vorbești cu cineva…
La 10 metri de la grinda de rezistență, este ieșirea de la primul etaj.
E prea multă toceală pentru tine?
Nu…
- Am o problemă cu sinusurile. - Vrei spray nazal?
Nu vreau spray nazal, dar îți mulțumesc.
E organic.
Îl promovezi bine, dar voi supraviețui.
O să mă duc acasă.
Bine, te conduc.
Trezește-te!
Încet.
Eu sunt.
De ce dormi pe canapea?
Nu știu.
Haide!
Ce e?
Kevin, a fost cineva aici.
Știu, vei spune că a fost un coșmar, dar părea atât de real!
Kevin, am simțit.
Ușa era încuiată, erai adormită…
Nu mă asculți! A fost ceva real, Kevin.
- Mă faci mincinoasă! - Nu!
Asta alegi tu să auzi.
Să vorbim despre sentimente!
Enervată.
Kevin?
Pricep că e enervată.
Cum te simți?
Frustrat.
Nu știu.
Amândoi am trecut prin niște schimbări dificile
și urmează o cină cu mama ei care nu ne face plăcere.
Poate că stresul este o acumulare a acestor lucruri.
Cum explică asta ce am văzut?
Halucinații paranoide.
Nu.
Parcă nu ne purtam așa.
Parcă eram de aceeași parte a baricadei.
Suntem.
Încerc doar să mă gândesc la toate explicațiile raționale.
Îmi displace să te văd așa.
Dacă aș putea lua totul asupra mea, aș face-o.
Hai să luăm o cină de rahat cu mama ta!
Bine.
Iisuse Hristoase, Odi! Era să-mi provoci un infarct.
DANI, DĂ-I DE MÂNCARE LUI ODI, TE ROG!
CHIAR HRĂNEȘTE-L! LASĂ-MI HAINELE ÎN PACE!
Da, Nat, ți-am hrănit câinele.
Odi?
Nat?
Odi?
Hei, micuțule,
te simți bine?
Bine.
Te las în pace.
La naiba!
Odi?
Unde te-ai dus?
Ce dracu'?
Dani?
Merg să verific la etaj.
Incredibil!
Lasă-mă să ghicesc! Nu e sus.
Poate a ieșit să cumpere urgent niște chestii.
Nu e foarte organizată.
Dar i-am zis să vină să-l hrănească pe Odi.
Îi dăm de mâncare acum.
Kevin, a fost singur acasă toată ziua.
Sigur e pe aici pe undeva.
- Odi! - Odi, hai afară, amice!
Odi!
Bună, scumpule!
E în ordine.
Prostuțule!
Știam că așa va face.
De asta nu vreau să mă implic.
Face planuri cu mama, apoi se ceartă,
și toate oalele se sparg în capul meu.
Vreau doar să vină atunci când spune că va veni.
Nu-ți face griji pentru Dani!
Va veni, iar dacă nu vine, vorbești cu ea când o va face.
Odi e bine,
eu mă ocup de cină,
iar tu doar te relaxezi, da?
E ciudat cum America occidentalizează bucătăriile internaționale.
Când am fost în China, nu aveau aceste feluri dulci-acrișoare aiurite.
Îmi pare rău că a trebuit să comandăm, Farrah.
- N-a fost timp de altceva. - Stai liniștit, e minunat.
Interesant.
Înțeleg că lucrezi la acel documentar. Nu?
Dacă e vorba de munca vieții mele, da, încă lucrez la acel documentar.
Munca vieții!
- Și cum merge? - Minunat.
- Eu și Joaquin… - Cine e Joaquin?
E iubitul meu.
Mai e pui Szechuan?
Natalie,
dacă te gândești la ceva, te invit să-mi spui.
Nu, mulțumesc.
Am voie să mă bucur de viață, Natalie.
La vârsta ta,
creșteam două fiice și conduceam o afacere.
Cine ți-a finanțat afacerea, mamă? A, da! Tata.
Să bem ceva! Bere, vin…
De ce îți e greu să mă susții?
E greu să susțin ceva ce n-am văzut niciodată!
Nu trebuie să mă supun acestui tip de hărțuire.
- Hărțuire? - Da, hărțuire.
Mă hărțuiești, Natalie!
Nu m-ar mira ca sora ta să nu fi venit din cauza asta.
- Cred că știm cu toții… - Nu, Kevin!
E în regulă. Eu o să plec.
Da, Kevin, las-o să plece! Transmite-i salutări lui Joaquin!
Știi ceva, scumpo?
Fronda asta adolescentină e cam depășită.
La fel e și nonconformismul ăsta de fațadă.
Nu mai trece „creșteam două fiice” în CV. Ai renunțat de mult timp la slujba asta.
Ce nedrept! Eu am sacrificat totul pentru tine și Dani.
Vorbești doar despre tine. Ești o narcisistă nenorocită!
Nu sunt narcisistă.
Probabil că Dani e acasă acum, recidivând,
- …băgându-și în venă… - De ce ai spune așa ceva?
Fiindcă treci prin viețile noastre ca o tornadă canceroasă!
Nu sunteți bineveniți aici!
Ce naiba?
Jon Santos, 19 ani, Katrina Kater, 16 ani, Trey Mahana, 17 ani.
Îl cunoașteți pe vreunul?
Nu i-am văzut în viața mea.
„Uniți albii”?
Nu înțeleg.
Unul dintre ei a copiat mesajul și l-a pus pe Facebook.
Mesajul original era de la adresa voastră.
Se recrutează adepți ai supremației albilor.
- Ne bănuiești pe noi de asta? - Nu știu ce să zic.
Dar trăim vremuri ciudate, totul pare acceptabil.
Cât de prost să fii să-ți pui adresa de acasă pe așa ceva?
La fel de prost încât să postezi așa ceva.
Domnule polițist Richardson, Kevin vrea doar să spună
că nu am face niciodată așa ceva.
Niciodată!
Bine.
Atunci, gândiți-vă la un cunoscut care ar face-o!
De-abia ne-am mutat, n-am avut timp să ne cunoaștem vecinii.
Aveți dușmani din afara zonei?
Vă poartă pică cineva? Un amant părăsit? Vrea să se răzbune cineva?
Nu.
Merg doar la lucru, la școală și acasă.
Acum, nu am timp de alte interacțiuni.
Doamnă Dadich?
- Nu știu pe nimeni. - Nu putem afla cine a postat asta?
Am fi putut, dacă n-ar fi șters postarea originală.
Cum, asta e tot?
Ce le-am făcut noi?
Ei cred că avem o organizație nazistă…
- Kevin… - Ne-au ars mașina!
Natalie!
Domnule Dadich, noi urmăm pista pe care o avem.
Dacă ne mai puteți oferi alte informații, orice pare neobișnuit, orice v-a deranjat,
ne-ar ajuta.
Nu-mi vine nimic în minte.
Nu.
Bine.
Dacă apare ceva…
Bună, Claudia!
Sunt Natalie Dadich.
Eram în cartier și…
Astea-s pentru tine.
Ce drăguț!
Hai, prinde mingea! Bravo! Du-te și adu-o!
Adu-o, Odi!
Mingea! Ia mingea!
Mă mir să te văd aici.
Hei!
- Ține! - Nu-mi trebuie.
Pari obosit și deshidratat. Ia-o!
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mersi că ai venit aici.
Cu dramatismul din familia lui Natalie,
cu casa și cu școala, aveam nevoie de o conversație normală.
Mă bucur că te pot ajuta.
- Câinele tău nu știe să aducă mingea. - Da, e groaznic.
Poftim!
Cele întâmplate aseară la casă
au fost doar ca să ne provoace, dar mai sunt unele lucruri
care, nu știu cum să zic, sunt… altfel.
- Vrei să știi ce s-a întâmplat. - Da.
Adevărul e că nu știu.
Nimeni nu știe.
Știm detalii de ordin practic, dar nu și mobilul.
Uneori, Jay era un măgar.
Dar era fratele meu mai mare și îl iubesc.
Îl iubeam.
Când locuiau în alt stat, Jay nu fusese atât de credincios precum promisese.
Îți dai seama că lui Erin nu i-a convenit.
Așa că a decis să se răzbune.
Și ea a avut o aventură?
Cu un tip misterios de care nu știa nimeni.
Nu i-a spus niciodată numele sau cine era.
Jay știa despre asta?
Până la urmă, a aflat.
Pentru Jay, femeile cu care se încurca erau doar simple cuceriri.
Dar Erin…
nutrea sentimente adevărate.
Scorpia aia zicea că totul se încheiase, dar plănuia ea ceva.
Erin a proiectat casa de la temelie.
Dar Jay a plătit pentru tot.
Până la ultimul sfanț, fără să discute.
Fratele meu o iubea enorm pe femeia asta.
Și se înțelegeau tot mai bine.
Nu înțeleg, dacă se înțelegeau mai bine, de ce…
Unde vă aflați?
Sunt în casa mea, iar el…
Între noi fie vorba,
nu fratele meu e făptașul.
Era impulsiv,
dar nu era un criminal
și sigur nu s-ar fi sinucis.
Cum? Toate camerele s-au defectat brusc?
Erau multe detalii care nu se potriveau.
Polițiștilor nu le-a păsat de nimic.
Nu era ca și cum l-ar fi ucis pe un alb.
Nu știam că avem oaspeți.
Zi-mi că ți-ai sucit glezna jucându-te cu câinele meu, ca să râd mereu de tine.
- Cred că m-a mușcat o albină. - O albină?
- Cum arată? - Să calci pe o albină?
Uite-l! Stai așa.
L-am scos.
- Uite-l! - E mare.
Ești bine sau trebuie să-l amputăm?
Voi cere o a doua opinie.
Ar trebui să vezi ce e cu Odi.
Odi! Vino aici, amice!
Odi!
Hei!
- Nu înțeleg ce e… - Mă duc să-i aduc apă.
Natalie!
Îmi cer scuze că v-am deranjat.
Nu, mie îmi pare rău că te-am făcut să te simți prost.
Claudia îmi spune câteodată unele lucruri…
Dă mult din gură.
Frecușuri normale între soți, știi cum e.
Aveți probleme cu casa?
Am auzit mai mult decât trebuia.
E în regulă.
Cred că, având în vedere șocul,
Claudia s-a comportat impulsiv.
Dacă aveți probleme cu casa, sunt dispus să negociez cu voi.
Să răscumpăr casa.
Nu cu mult mai puțin decât ați dat.
Mai puțin?
Da. Problemele pe care le aveți îi depreciază valoarea.
Mulțumesc pentru ofertă, dar…
Nu cred că putem pierde bani.
Scuze de deranj.
Tu și soțul tău ați profitat de o femeie vulnerabilă.
De la fratele ei, i-a rămas doar casa aia.
Iar voi doi i-ați luat-o, aproape pe degeaba.
Mai gândește-te!
Kevin!
Liniștește-te! Ce s-a întâmplat?
Bună! Eu sunt Avery, colega lui Kevin.
Ți-am zis acum două săptămâni.
Da. Probabil că am uitat.
Eu o să…
Fă-te bine!
Mi-a părut bine.
- Ne vedem la curs. - Da. Mersi.
Ce e?
Să vă explic situația.
I-am făcut analize.
Sincer, după examenul clinic și analize,
nu e bine.
Cât e de grav?
Sângele lui conține o toxină puternică care îi afectează sănătatea.
De obicei, apare când câinele mănâncă ceva din greșeală,
dar ce e important este că îl lasă inima.
Există vreun tratament?
N-am face decât să prelungim durerea.
Nu vă grăbiți!
Sfătuiți-vă!
Cum ai putut să nu-mi spui așa ceva?
Eu…
n-am vrut să fie o sursă de probleme.
Trebuie să-ți spun că a fost o decizie proastă.
Contractul ăsta ar putea schimba totul.
Nu eram în măsură să refuz și, în plus, semnasem deja actele,
dar jur că habar n-am avut.
Te-ai întâlnit cu el?
E legat de muncă.
Dintr-un oraș întreg, plin de lume, trebuie să lucrezi cu el?
Exact, „trebuie”.
- Nu am de ales. - Prostii!
Deci, munca e mai importantă
- …decât ce simt eu sau căsnicia noastră. - Ba nu!
- Vrea să se culce cu tine. - Nu e așa.
Și atunci ai zis la fel.
Da.
Îmi amintesc foarte clar.
La naiba, Odi!
Kevin!
- Kevin! - Ce e?
E cineva la ușă.
- Nu aud. - Jur!
Bine, calmează-te!
O să mă uit.
- Ce naiba facem? - Pregătește telefonul să suni la poliție!
Mi-a dispărut telefonul!
Fii calmă!
Kevin, nu mă lăsa aici!
După ce ați mers la bucătărie, n-ați mai auzit zgomote?
- Nicio ușă deschisă… - Nimic.
Nicio descriere fizică?
- Nu avem pe cine descrie. - Vreau doar să vă ajut să vă amintiți.
Bine, vom scrie un raport.
Dacă vă amintiți altceva, mă puteți contacta direct.
- Mai e ceva. - Nat!
Te rog, nu mă face să mă simt ca o nebună!
Am tot avut niște…
Coșmaruri.
E un bărbat,
foarte slab, palid.
- În casă? - Da.
Jur că l-am văzut.
S-a târât până pe hol și apoi m-a atacat.
Stați așa! Adică un bărbat palid
s-a târât pe hol, v-a atacat…
și n-ați făcut plângere?
Nu. Precum v-a spus Kevin, atunci credeam că sunt coșmaruri,
dar apoi au început să dispară lucruri și să reapară în alte locuri.
Mi-a pus o minge de tenis pe pat.
Deci, v-a pus o minge de tenis…
- …pe pat? - Mingea de tenis era sub pat,
n-ajungeam la ea, așa că m-am dus să iau ceva și, când m-am întors,
o pusese pe pat.
Bine.
Bărbat înalt și palid, minge de tenis, hol.
Am înțeles.
Ținem legătura.
- V-am găsit telefonul în bucătărie. - Mulțumim.
Sper că știi cât de nebuni părem în ochii lor.
Știi ceva? Soția ta stă cu polițiștii, spunându-le că nu se simte în siguranță,
că e îngrozită și ăsta e răspunsul tău?
Cineva ne-a vandalizat casa.
Nu crezi că e posibil ca cineva să ne intre în casă?
Ca să mute mingi de tenis și chei? Nu.
Nu uita că nu sunt singura care a auzit zgomote astă-seară.
Ce vrei să fac, Nat?
E plin de camere de filmat, poate ar trebui să începem cu ele.
Știi cât de scump ar fi?
Mai puțin decât o înmormântare, dacă vom fi uciși în somn.
Las-o mai moale cu melodrama!
Trebuie să cumpărăm o mașină,
pe cea închiriată dăm o avere.
Nu ne permitem asta acum.
După ce vă conectați, puteți controla încuietoarea din orice cameră din casă.
Roșu înseamnă „încuiat”, iar verde…
E simplu.
Momentan, totul merge strună.
Dacă începe să facă figuri, ne sunați.
Dacă are o problemă constantă, va trebui înlocuit tot sistemul.
Excelent!
DANI SCUZE! A TREBUIT SĂ PLEC PENTRU O VREME.
Am cerut un set complet,
cu 15 mostre noi, până mă întorc.
- Știu. - Și?
După două săptămâni am doar jumătate?
Știu.
Ca om, înțeleg că viața ta e în vrie acum.
Dar, ca șefă, te-am avertizat în ce te bagi.
Nu știu ce să zic.
Dacă ai idee cât de jenată sunt…
Îți prelungesc termenul.
O săptămână. Ai înțeles?
Da.
Vreau s-o văd pe femeia care era aici atunci când ne-am cunoscut.
Femeia aceea își controla propria viață.
Nu știu, poate ai cumpărat o prostie de casă.
Doar ați văzut casa. Era perfectă.
- Iar prețul pe care l-am plătit? - Pare prea mare.
Mă rog. Hai să curățăm până nu apune soarele!
Am pățit și eu ceva similar.
Am cunoscut o fată drăguță. Ochi frumoși, personalitate plăcută.
Și m-am culcat cu ea.
Iar dimineața m-am trezit cu Chlamydia.
Era publicitate falsă.
- Cum adică? - Ce?
Nu te trezești cu Chlamydia.
Nu asta e ideea.
Dacă vrei să spui o asemenea poveste, faptele contează.
De unde știi că ți-a dat Chlamydia?
Frate!
Hei!
Ai devenit mai sensibil?
Poate nu ești făcut pentru munca asta.
E vina ta.
- A mea? - Da. N-ar trebui să spui povești.
- Te ajutăm? - Nu.
Bine.
Doamne!
Lucrez cât pot de repede, Nick,
dar mama a apărut pe neașteptate, mi-am eutanasiat câinele…
Știu.
Uite, Anne mă presează, deci…
te pot ajuta cu ceva?
Nu. Mă descurc.
Te-am supărat cu ceva?
Nu voiam să discutăm asta acum, dar, fiindcă a venit vorba,
nu mai trimite flori la mine acasă, Nick.
Ei bine…
Trebuia să-ți trimit flori?
Mi-ai trimis flori și m-am certat cu Kevin.
Natalie, stai…
Eu nu ți-am trimis flori.
- Am văzut cardul. L-ai semnat. - Nu știu despre ce vorbești.
Ai zis să te las în pace și am făcut-o.
Ce naiba?
911, ce urgență aveți?
Cineva încearcă să-mi intre în casă. E pe Hallow Parkway, la numărul 992.
- Numele și prenumele dvs.? - Natalie Dadich.
Vă rog, să vină cineva imediat!
Am trimis agenți. Vreau să rămâneți calmă și să vorbiți cu mine, da?
Bine.
Câți intruși sunt?
Nu știu.
- Sunt înarmați? - Nu știu.
Doamnă, puteți ajunge într-un loc sigur?
Sunt aproape?
Sunt pe drum, dar răspundeți-mi la întrebare!
Doamnă, mă auziți?
Da, îmi pare rău. Am făcut o greșeală.
Deci nu e nevoie de un agent?
Nu, îmi pare rău.
Ne-am speriat la începutul săptămânii și sunt încă tensionată.
- Vă rog să aveți grijă, bine? - Da.
911, ce urgență aveți?
Am nevoie de cineva pe Hallow Parkway, la numărul 992.
E cineva în casă.
Am mai primit un apel, ni s-a zis că nu e nevoie de ajutor.
M-am răzgândit. Trimiteți pe cineva urgent!
Câți intruși sunt?
Nu știu câți sunt sau dacă-s înarmați. Știu doar că sunt în casă.
Puteți ajunge într-un loc sigur?
Nat?
Cum e?
Destul de bine. Are multe vânătăi, poate și o fractură ușoară.
L-ați găsit?
Nu încă.
Nu dormim aici astă-seară.
Poliția a verificat toată casa.
Chiar dacă stau în mașini și așteaptă toată noaptea,
tot nu dorm aici.
Nu mă crezi.
- Cred că ai văzut ceva. - Nu.
Tu nu crezi că era cineva în casă.
Dar telefonul meu? Cum explici toate fotografiile din el?
Poate le-a făcut Nick.
Chiar așa?
Am spus „poate”.
Chiar tu ai spus că sunt făcute când erai singură acasă.
- Eu dorm la un hotel. - Cu ce bani?
Cardurile sunt la limită, săptămâna viitoare plătim ipoteca…
Natalie, te oprești?
Dacă te vezi cu el, spune-mi!
Dle Dadich, mă bucur să vă revăd. Mulțumesc că ați venit repede.
- Caut răspunsuri. - Și eu.
Am verificat înregistrările.
Înainte să ne uităm, vreau să parcurgem declarația soției dvs.
Conform declarației, ea îl vede pe intrus, fuge sus,
încuie ușa, apoi intrusul ajunge cumva în cameră cu ea.
Când să fugă iar, e blocată de un corp de bibliotecă.
Dar echipa noastră a decis că acesta era într-o poziție neconformă cu povestea ei.
Dle Dadich, din câte vă amintiți,
asta credeți că s-a întâmplat cu adevărat?
Da.
Bine.
În niciun moment nu apare filmată vreo altă persoană.
Nici în sufragerie,
nici în hol, nici pe scări.
Domnule Dadich, nimeni nu a intrat și nu a ieșit din locuință
înainte ca soția dvs. să se arunce pe fereastră.
Nu inventez.
N-am spus asta.
Asta spui în subtext. Din ce alt motiv m-ai ruga să-mi reiau medicația?
Hai să ne liniștim!
Natalie,
aș vrea să fie clar
că nimeni din această încăpere nu sugerează că inventezi ceva.
Credeți-mă, știu cum sună, dar știu ce am văzut! Nu am halucinații.
Nu trebuia să ne mutăm în casa aia!
- Dar am făcut-o, deci… - Deci, o vindem.
După reclama pe care i-ai făcut-o?
„I-am” făcut-o. Asta am vrut să spun.
Da. O putem revinde Claudiei și soțului ei.
- Da? Am vorbit cu Robert… - Ai vorbit cu Robert?
Când?
Când m-am dus s-o întreb pe Claudia ce e cu casa.
Era o grijă legitimă!
De ce să-i bați la cap că ne bântuie dracu' știe cine
- …unde i-a fost ucisă familia? - Nu știu.
De ce te preocupă sentimentele tuturor, dar nu și ale mele?
Nu înțeleg de ce e vina mea, când nu fac decât să am grijă de noi.
Nu ai nicio limită.
Faci ce vrei și nu-ți pasă cum se simt alții.
Și cum mă simt eu nu contează?
N-ai semănat niciodată mai mult cu mama ta.
Ești un idiot nenorocit!
Cum să spui așa ceva?
Minunat!
Pleci, ca de obicei, fiindcă ești un laș!
Kevin?
Ce faci?
Kevin! Doamne!
Ajutor! Să sune cineva la salvare!
Îmi pare atât de rău! O să fie bine.
Să cheme cineva o salvare!
Doamnă Dadich!
E coerent și nu pare să aibă pierderi de memorie sau traumatisme.
Bine. Ce s-a întâmplat?
Vă rog, luați loc!
Ați auzit vreodată de Nerium?
Nu.
E o substanță otrăvitoare letală.
Întreb fiindcă am găsit urme de Nerium în sângele soțului dvs.
Luat în doze mici pe o perioadă lungă de timp,
deteriorează sănătatea, ducând la stări de greață,
slăbirea mușchilor, convulsii, tulburări de ritm cardiac,
putând fi confundate cu un stop cardiac.
Aveți idee cum a ajuns în sângele lui?
Vreau să-l văd.
- Nu se poate. - E soțul meu, cum adică nu se poate…
Înțeleg, dnă Dadich, dar acum discută cu autoritățile.
Mai bine luați loc.
Sunt de partea ta, Natalie!
Nu am senzația asta.
Încerc doar să înțeleg.
Conform analizelor,
a fost expus la această substanță de ceva vreme.
De ce aș vrea să-l ucid după ce am muncit din greu să-mi refac căsnicia?
Poate pentru că s-a întors Nick Scott.
Vrei să trăiești cu el. E tânăr, înstărit, chipeș.
Ți-a pus cariera pe roate.
- Îmi iubesc soțul. - O fi un dezechilibru chimic în creier.
Ești filmată fugind de un intrus invizibil.
- Era cineva în casă. - Poate fiindcă tocmai ai realizat
că soțul tău nu te va ierta niciodată.
Acum vrei să pui capăt discuției?
Dacă nu sunt arestată, vreau mă întorc la lucru.
Te rog!
- Cum te simți? - Mai bine decât ieri.
Voiam să gătesc în seara asta.
Vrei ceva anume?
Trebuie să lucrez la proiect.
Cu Avery.
Da.
Ești sigur că e bine să te forțezi? Tocmai ai ieșit din spital.
Proiectul e jumătate din notă. N-avem de ales.
Și suntem în urmă. Nu vreau s-o las să ducă tot greul.
Nu-ți iei mâncarea pentru prânz?
Nu, nu pot mânca o masă întreagă.
O iau mai ușor.
- Pa! - Pa!
Bună! Te pot ajuta?
Scuze.
Ești o femeie…
foarte frumoasă.
Cred că ai greșit adresa.
Îți place să treci direct la treabă, nu?
Te rog să pleci. Ce naiba faci?
Doamne, chiar îți place să te opui.
Vino încoace!
Speram să porți rochie, să-mi faci viața ușoară.
Cucoană! Ce naiba…
La dracu'!
E ultima lovitură pe care mi-o dai.
Am vești bune pentru voi. Am reușit să-l identificăm pe atacator.
Travis Murray.
Camerele l-au surprins studiind casa înainte de atac.
Probabil că urmărea casa de ceva vreme.
Acum ce facem? Angajăm un avocat, facem plângere?
Nu chiar.
De fapt, nu-l putem aresta.
- Ce? - În urma unei alte anchete,
avem informații care îl exonerează de acuzații.
Cum adică? Ne-a intrat în casă.
Robert Sorrentino, cel care v-a vândut casa…
Ce legătură are el?
Sorrentino a fost arestat acum câteva ore.
A recunoscut că e implicat.
Cum? A trimis un străin la noi acasă să-mi atace soția?
Detectivii au găsit un anunț online în istoricul căutărilor lui Travis Murray.
Conținea numele doamnei Dadich
și o fotografie a ei luată de pe internet.
„Prefer să fiu surprinsă.”
Da.
Era un anunț din categoria matrimoniale.
O înfățișa pe doamna Dadich ca pe o casnică nesatisfăcută
care dorea partide spontane de sex, preferabil cu necunoscuți.
Detectivii noștri au identificat IP-ul folosit ca fiind al lui Robert.
Robert a recunoscut și că a postat anunțul inițial
care a provocat vandalismul, și că a cumpărat abonamentele la reviste.
Dl Sorrentino susține că nu a vrut să vă facă rău,
ci doar să vă sperie, sperând să renunțați la proprietate.
A aranjat ca soția mea…
să fie violată
și bătută.
E atât de traumatizată, încât nu poate dormi în casă.
Mi-a otrăvit câinele
și a încercat să mă otrăvească și pe mine!
O clipă, domnule Dadich!
Domnul Sorrentino neagă că ar fi călcat pe proprietatea dvs.
Zice că nu știe despre celelalte atacuri împotriva soției dvs. sau despre Nerium.
Nu mai spune!
Firește că neagă.
Frauda e nimic pe lângă tentativa de omor!
Oamenii noștri încearcă în continuare să obțină o mărturisire.
Este încă reținut pentru acuzațiile pe care le recunoaște.
Parcă erau vești bune.
Sunt.
În urma interogatoriului, avem motive să credem că e implicat
în uciderea foștilor proprietari.
- Cum așa? - Doamna Sorrentino nu știa,
dar Robert acumulase multe datorii.
Casa voastră, pe care i-o lăsase cumnatul lui,
era singura lui resursă financiară.
Trebuia să te fi ascultat.
Îmi pare rău.
M-am convins pe mine însămi…
că, dacă aștept suficient,
o să îți revii.
Dar știm amândoi…
că nu vei mai avea încredere în mine.
Nu 100%.
Cred că ar trebui
să vorbim despre separare.
Măcar pentru o vreme.
E jumătate din nota voastră.
Nu neglijați proiectul!
Vorbiți între voi, vorbiți cu mine. Sunt aici după curs.
Unii știți deja.
MAI BINE NU VENI ASTĂ-SEARĂ.
Cât ai dat pe pantofii ăia?
Nu vrei să știi.
- Fiindcă arată exact ca… - Adevărul e că sunt obsceni.
Răspunde la telefon!
Ce rost are?
Mi-a zis clar că nu vrea să merg acasă.
E soția ta.
Ar trebui să răspunzi.
Eu sunt.
Nici nu știu de unde să încep.
Îmi pare rău pentru ce am spus aseară.
N-am vorbit serios.
Presupun că ești încă la serviciu.
Dacă poți veni curând, aș vrea să mai stăm împreună.
Te iubesc!
Te aștept.
Sună-mă!
Nu înțeleg.
Așa sunt oamenii,
se răzgândesc.
Chiar des.
Știi, putem să continuăm cu asta mâine.
Kevin!
Du-te acasă!
Doamne, Natalie!
Adună-te!
Urăsc casa asta!
Alo?
Bună! Ce faci?
Bine.
Vin spre casă.
Unde ai fost?
Mi-ai spus să nu vin acasă, așa că…
Când?
Când mi-ai dat mesaj.
Kevin, nu ți-am scris niciun mesaj.
Mă uit la mesajele mele chiar acum.
Îți trimit o captură de ecran, dacă vrei.
- Cât costă florile? - 8,95.
- Sunt proaspete, nu? - Categoric.
Fratele meu era impulsiv, dar nu era un criminal.
Și ea a avut o aventură?
Cu un tip misterios de care nu știa nimeni.
Erin a proiectat casa de la temelie.
Scorpia aia plănuia ceva.
Cine ești?
Pozele.
Tu ești?
Nu, te rog! Promit că nu țip.
Vreau doar să vorbim, bine?
Ea te-a adus aici, nu?
Erin?
Voia să fii aici cu ea.
Și tu o iubeai.
Dar, deși tu ai renunțat la tot,
ea l-a ales tot pe el, nu?
SUNT ÎN CADĂ. VINO ȘI TU!
E oribil că te-a ținut aici.
Nu meritai asta.
Nu.
Nu!
Nu, așteaptă! Lasă-mă să te ajut! Te ajut…
să-l omori.
Te ajut să ascunzi totul.
Și vom rămâne aici împreună.
Da.
El nu mă mai iubește.
M-am săturat să fiu singură.
Ai cam exagerat cu aburii, Nat.
Dar gestul romantic contează.
Aici erai!
Vânătoarea de comori sexy e tare. Dar baia a avut de suferit.
Hei!
Dormi?
Ești foarte udă.
Kevin!
Îmi pare atât de rău!
Te iubesc mult. Îmi pare tare rău!
E în ordine. Hai să mergem!
Ești bine.
Avem urme de sânge aici!
Împrăștiați-vă!
O LUNĂ MAI TÂRZIU
Dumnezeule!
Hei!
- Iisuse! - Gata!
Nu mă mai speria așa!
Tocmai am intrat pe ușa din față.
Mă ajuți să scot chestiile astea de aici?
Aș putea, dar te descurci bine și nu vreau să te încurc.
Vezi că încă am cuțitul în mână!
De ce te uiți așa la mine?
Arăți foarte bine.
Eu cum arăt?
Ne-ai distrus momentul de tandrețe!
Credeam că l-am făcut mai bun. Iau eu ăsta.
Mulțumesc pentru cadou!
Nu intenționam să le păstrez și…
Am verificat toate camerele, totul e gol.
Poate-l mai trimiteți pe Dave acolo. Nu-mi pasă dacă se mai întoarce.
Nu e nevoie.
Te-am auzit, Garrett!
Mustața aia te-a schimbat.
- Știu. - E ultima cutie?
Bine, hai să terminăm!
- Ești pregătită? - Da. Vino aici, amice!
- Să ne luăm rămas-bun de la casă? - Absolut.
Pa, casă!
- Era să moară acolo. - Da.
ÎN AMINTIREA LUI MICHAEL DADICH, PRIETENUL NOSTRU CEL MAI BUN
Subtitrarea: George Georgescu