Downloaded from YTS.MX
INSPIRERT AV EN SANN HISTORIE
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Ma'am, er du der ennå? -Ja.
Hvor er du?
Jeg er i huset mitt, og han er…
Ma'am?
Ma'am, hvor er du?
Vær så snill! Nei! Jeg elsker deg.
Ma'am?
Ma'am!
Ma'am, er du der fortsatt?
En vanlig pistol ville gjort jobben.
Slutt å prate.
Hadde du ikke foretrukket en fin, ren overdose?
-Det er tirsdag ettermiddag… -Dere!
Kan vi fokusere? Vi ligger etter skjema.
Jeg har protein klart til avhending.
Tenner.
Han visste at han kom til å lage en Jackson Pollock på veggen.
Det var en drittsekk-ting å gjøre.
-Ikke kall en død mann drittsekk. -Ikke?
Det er ufølsomt.
God morgen, ma'am.
Det er rent i huset.
-Beklager. -Er dette…
Er dette morsomt?
Liker du å vitse om andres tragedier?
Overhodet ikke.
Ikke? Så du er bare et rasshøl. Eller er drittsekk bedre?
Jeg skal ta dere med inn og signere alt. Etter dere.
-Jeg vil bekrefte at det er adressen din. -Ja.
-Den siste. -Takk for hjelpen.
Ingen årsak.
Jeg beklager teamets oppførsel. Vi kondolerer.
-Takk for at du valgte oss. -La oss håpe det var siste gang.
-Hallo. -Sitter du?
På en måte.
Vi har en mulig investor.
-Du tuller! -Jeg har ikke tid til humor.
Herregud! Hvem? Når? Hvor?
Investoren har en avtale på østkysten.
Du har et møte den 29.
-Kl. 15.00. Jeg må legge på! -Ha det.
Herregud.
-Trenger du skyss? -Tror dere at det fungerer?
Seriøst. "Han plystret, så han er sikkert grei, og,
jøss, han har en Toyota? Jeg må slå til med en gang."
Kanskje.
Jeg skal overraske mannen min.
Jaså? Hva er overraskelsen?
Ikke noe sprøtt, jeg har bare funnet en investor til butikken min.
Tuller du?
Vi drar hjem.
-Hei. -Hei.
Jeg hater å si det, men du er litt klengete.
-Din dust. -Slutt.
Slutt.
-Forsiktig med gutta. -Det var et uhell.
Ja, særlig.
-Du. -Hva?
Ikke forlat meg.
Hold kjeft.
Det er fortsatt et kanskje, så…
Du er for flink til at dette ikke ordner seg.
Jeg kan ikke gjøre dette.
Hvordan går det med deg, Kevin?
Jeg er ikke sint lenger.
Jeg er følelsesløs.
Det handler ikke om affæren, men om sviket.
Du gir noen hele livet ditt, og de gir deg bare halve?
I tillegg har du ingen anelse.
Hvordan går det med romantikken?
I kjølvannet av en affære har man rom for en ny type sannhet,
en ny type forståelse og kommunikasjon,
men dere kan ikke sitte i ruinene og vente på at de bygger opp seg selv.
Har dere vurdert et miljøskifte?
-Det hadde vært ideelt. -Utmerket.
Sannheten er at det første ekteskapet er over.
Kan vi være enige om det?
-Ja. -Ja.
Nå må dere spørre dere selv:
Vil dere skape et andre ekteskap sammen?
Så gjør det.
Foreta endringen.
Gi dere selv nye omgivelser i gave.
Hun har rett. Det første ekteskapet er ødelagt.
Hva? Jeg er bare ærlig,
og det høres ut som noe som mangler, så vær så god.
Jeg er livredd for at han aldri tilgir meg.
Du dreit deg ut, ja, men han er ikke det eneste offeret.
Du sier det ikke, for du tar på deg skylden,
-så jeg sier det. -Ikke.
-Behovene var ikke oppfylt. -Det er ingen unnskyldning.
Det er ingen unnskyldning, men sannheten.
Jeg har en frist. Jeg kan ikke diskutere dette.
Han trakk seg unna deg, Nat.
Alle som fant broren hengende i et skap ville gjort det samme.
-Kom igjen. -Kan du gi meg blomstertrykket?
Hvorfor er du hjemme så tidlig?
Jeg ble ferdig tidlig.
-Jeg forstyrrer vel ikke? -Nei.
Hei, Dani.
Står til?
Vet dere hva? Jeg må dra.
Jeg har jobbgreier.
-Jeg melder deg senere. -Greit.
Vi ses.
Jeg vil snakke med deg om noe.
Er du gal?
Nei, jeg prøver å følge rådene vi har betalt for.
-Bare se på huset. -Nei, takk.
Eieren sier hun skal gi oss en god pris.
Har du snakket med eieren?
Ja.
Jeg tar grep. Skal jeg ikke gjøre det?
Hvorfor snakker du med noen om et hus før du har spurt meg?
-Huset er perfekt. -Det er ekkelt.
Du merker ikke at noe har skjedd der. Jeg rengjorde det selv.
Jeg vil ikke bo i et hus som var åsted for et drap-selvdrap!
Det som skjedde var uheldig, men sånt skjer hver dag.
Er du virkelig så avfeiende?
Dette er 2000-tallet, Natalie.
Det finnes uheldig historie overalt.
-Mishandling, barnepornografi… -Kevin!
Jeg vil ikke flytte inn i et hus hvor jeg hjemsøkes av at en hjerne
sprutes ut over stueveggen.
Jeg vil ikke sove i ei seng hvor kona sugde en annen fyr.
Du sluttet å hjelpe deg selv.
Du sluttet på college, du snakket ikke til meg
og du ville ikke røre meg.
Det var et svakt øyeblikk, og jeg hater meg selv for det…
…men jeg kan ikke straffes for alltid.
Jeg vet det.
Jeg sover på sofaen.
-Hei. -Hei.
Det må ha et hjemmekontor.
Greit.
Og vi må redusere utgiftene våre,
i det minste til avtalen er i boks.
Det går bra.
Du må begynne på college igjen.
Jeg kan ikke se på at du kaster bort livet ditt.
Greit.
Lov meg det.
Jeg lover.
Greit.
Takk igjen for omvisningen. Vi vet at det ikke er lett.
-Selvsagt. -Hva er det?
Fjernlåser. Dere kan laste ned en app på telefonen.
-Jeg visste ikke at det var en greie. -Det er mye sånt her.
Det var noen tekniske problemer med kameraene,
så dere må ringe selskapet for å ordne det.
Broren min og kona designet alt her,
så dere får kostbare detaljer til en lav pris.
-Vent til dere ser utsiden. -Ja.
Det snakker stort sett for seg selv.
Dette er ikke en ideell situasjon for noen,
men denne hagen og garderoben, ikke sant?
Claudia, vi er åpenbart interesserte,
men det har vært et vanskelig år for oss.
Det er ikke det du tilbød, men det er dette vi har råd til.
Sier du ja til det beløpet, sender vi papirene i dag.
Vi trenger en ny start.
Vi må snakke om dette.
Vi har ikke hatt potensielle kjøpere på flere måneder.
Jeg antar at folk er lettskremte.
-Legg til 20 000, og det er deres. -Ja!
Dere aner ikke hvor mye dette betyr.
Vi er like glade for å bli kvitt det. Dere kommer til å trives her.
Takk.
-Gratulerer. -Tusen takk.
Takk.
Nyt huset.
Robert!
-Herregud. -Ja. Vi har kjøpt et hus.
Odi elsker det.
-Hva synes du? Er det ikke fint? -Det er noe.
Var det der han drepte henne?
Så ekkelt.
Takk.
Jeg bare påpeker det åpenbare.
Fin tomt.
Perfekt til å begrave drapsofre.
Er du sikker på at dette er en god idé?
Det er et stort offer for å få et ligg.
Du så kanskje ikke flytteeskene. Det er litt for sent for det.
Som mamma eller Gandhi ville sagt, det er aldri for sent.
Gandhi sa aldri det, og mamma er en idiot.
Det var slemt sagt om dem begge.
Et lik.
Jeg skjønte det.
Det er ditt ansvar.
Herregud.
-Dro han henne ut herfra? -Dani, slutt.
Det var hennes feil at hun gjemte seg i stedet for å gå ut døra.
Hva?
Kom igjen, din tulling.
-Herregud, unnskyld. Går det bra? -Blør jeg?
Nei, men hva i helvete var det?
-Jeg tullet. -Det er ikke morsomt.
-Det er din tur. -Jeg hører deg ikke. Jeg sover.
-Kom igjen. -Nei. Jeg vil ikke. Greit.
Kom igjen, Odi. Kom hit.
Kom inn, Odi.
Det er ingenting igjen å tisse på.
Kom igjen, Odi.
Kom igjen, du tar livet av meg.
Bare bli der. Jeg legger meg.
Hva er det? Hvorfor ser du sånn på meg?
Var du nettopp på do?
Nei, men Odi var det. Han tok seg god tid.
Det er noen på badet.
Hva?
Noen gikk inn på badet. Jeg trodde det var deg.
Kevin?
Nei, det er ingen her.
Det er ikke mulig.
Da må han være kjempetynn.
Du sov. Det er vår første natt. Ikke skrem deg selv.
-Vi legger oss. -Greit.
Takk.
Skal vi se.
Hva faen?
Jeg har ikke betalt for det, så om det er gratis, beholder jeg det.
-Kan du refundere det? -Har du sett nøklene mine?
Det er adressen min, men jeg bestilte det ikke.
-Kevin, nøkler. -Jeg må ringe deg tilbake.
Hvor hadde du dem sist?
Pulten min, men de er ikke på kontoret.
Da var det ikke der du hadde dem sist.
Det tenkte jeg ikke på.
Så flott at noen kan gi deg et nytt perspektiv.
Du. Kom hit.
Unnskyld. Jeg er sent ute, sov lite og ser forferdelig ut og…
Du er vakker.
Dette går kjempebra.
Det er ikke hva det ser ut som.
Ikke skam deg. Du har jo Internett.
-Kan vi lete etter nøklene dine? -Ja.
Jeg har lett overalt.
De er ikke der.
Jeg lover at jeg sjekket der.
Kanskje Gud har en dårlig dag og vil kødde med deg.
-Skal ikke du se porno? -Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Jeg vet at du er opptatt med jobb og skole,
så jeg laget lunsj. I kjøleskapet. Blått lokk.
Greit. Dra, nå.
-Ha det. -Ha det.
Min yngste datter er et absolutt mareritt.
-Takk. -Spesielt med klesstilen.
Alle gavene jeg har måttet returnere kunne kledd på et helt U-land.
Hun har brukt tre av prøvene dine den siste uken.
Du har et godt øye for farge, tekstur og kvalitet.
En kvinnelig entreprenør,
og en intelligent en.
Før vi åpner en butikk,
vil vi etablere deg som et merkenavn.
Er det et tilbud?
Vi kan ha deg i 150 til 250 butikker før sesongen er over.
Skal jeg late som jeg tenker på det, eller kan jeg si ja?
-Du kan dra. -Nei! Det vil jeg gjerne.
-Flott. -Kan jeg klemme deg?
-Selvsagt. -Tusen takk.
Jeg er bortreist i neste uke.
-Kollegaen min tar seg av det innledende. -Greit.
UTDANNINGSSENTER
Dere skal modernisere strukturen med den originale grunnmuren.
Dere skal jobbe i par.
Finn en partner. En som er smartere enn deg.
Kanskje lærer du noe.
Ta det på alvor. Dette er halve karakteren.
Ikke utsett det.
Hold kontakten, dra på kafé, dra hjem, det spiller ingen rolle.
Send en e-post om dere trenger hjelp. Ikke ring.
Du igjen?
Ja, det er meg.
-Jeg følger etter deg. -Jeg skjønte det.
Så, Kevin…
Så, Avery…
Det er litt overmodig.
Vi er partnere, så jeg må kunne kontakte deg.
Takk for at du gjorde det rart.
Her.
Greit, Kevin. Vi ses på forelesning.
Ikke vær redd. Dette blir det beste prosjektet noensinne.
Jeg sier det bare. I historien.
Hvis dette er for å vise meg Odis rumpe igjen,
-så… -Hysj. Du ødelegger øyeblikket.
Herregud.
Hvem er den heldige damen?
Jeg?
-Skjer'a? -"Skjer'a?"
Glem det.
-Jeg går til Odi. Han verdsetter meg. -Jeg verdsetter deg.
-Særlig. -Jeg gjør det.
-Takk. -Vær så god. Kom hit.
Hvis de tilbød deg en kontrakt kan vi feire,
og hvis ikke kan vi drikke oss fulle og glemme det.
Du aner ikke hvor mye jeg trengte det.
Jeg er stolt av deg, Nat. Ikke bare fordi du drakk alt.
Du fortjener dette.
Kev?
-Du. Går det bra? -Ja.
Det var bare en skummel drøm.
-Vet du hva jeg tenkte på i kveld? -Ja?
Det var veldig fint.
Jeg har savnet lydene dine.
Ja, jeg også.
Særlig når jeg gjør dette.
HEI VAKRE
-Jeg kommer til å savne deg i dag. -Jaså? Det var nytt.
Møtet er ferdig kl. 17, så kanskje vi kan spise og se en film.
Jeg må på jobb.
Du skulle jo jobbe mindre.
Jeg prøver å tenke smart når det gjelder utgiftene.
Det var nytt.
Du er en dust. En veldig vakker dust.
Jeg har hørt det før.
-Kjepphøy. -Nei.
Det er min takk for beskjeden.
Beskjeden?
-Kevin Dadich? -Ja.
-Signer her. -Hva signerer jeg for?
Greit, her.
Takk. Ha en fin dag.
Ja vel.
De har bestilt porno for 2000 dollar med din bankkonto.
-Ja. -Jøss.
Et spøkelse og identitetstyveri på én dag, det er imponerende.
-Det var ikke et spøkelse. -Hva slags porno er det?
Kanskje jeg kjenner noen som vil ha den.
Utrolig.
Kanskje det er en paranoid hallusinasjon.
Stresset med et nytt firma, problemene deres, flyttingen…
Det er mye på en gang.
Skal du høre på meg, eller skal du bare tekste?
-Nei, jeg tekster. -Den svei.
Tuller du?
-Hvem er Avery? -Ingen.
Ei pen jente han ikke bør tekste, men gjør det likevel.
-Slutt. -Hva? Stemmer ikke det?
Alt er i ett rom, så vi kjapper oss.
Hvem er hun, hvor møttes dere og har du berørt bikiniområder?
Nei, din pervo. Vi skal treffes for å gjøre skolearbeid.
-Desto raskere vi er, jo bedre. -Er hun pen?
-Det vil jeg ikke si. -Ikke?
-Fordi hun er pen. -Det spiller ingen rolle.
Høres ut som gjengjeldelse.
Ja, fordi hun er pen.
Det har vært mye bedre mellom meg og Natalie i det siste.
-Mye bedre. -Bortsett fra paranoide hallusinasjoner.
-Vi må jobbe. -Alt annet er mye bedre.
Så mye bedre.
Nei, takk.
Vær så snill.
Jeg har ikke tid. Jeg må forberede meg på et møte.
Etter alt jeg hjalp deg med i fjor.
Bruker du skyldfølelsen?
Fordi mamma gjør det mot meg.
-Jeg sa at du har invitert på middag. -Hva?
Sist mamma var her, ble du innlagt på rehabilitering.
Gjør din egen greie om du vil treffe henne.
Jeg vil ikke ha noe med det å gjøre.
Jeg ber deg aldri om noe.
Det er ikke sant. Jeg har lekt med deg i hele dag.
Hun forsvinner sikkert etterpå.
Tåler du ikke en ukomfortabel middag hvert andre år?
Greit.
-Ta henne med hit, men mer gjør jeg ikke. -Greit.
Jeg må gjøre meg klar til møtet. Ha det.
Sitter den fast?
Ja visst. I midten.
Greit.
-Jeg sjekker inn under Dadich. -Flott. Den andre personen kom nettopp.
Supert. Takk.
-Hei, fremmede. -Nick.
Så fint å se deg.
Deg også.
-Bli med meg. -Ja, unnskyld.
Jeg vil ikke være frekk, men jeg har et møte.
Ja. Jeg vet det.
-Hør på meg. -Jeg kan ikke treffe deg.
-Hvis Kevin hører det… -Det er min feil.
Si at du ikke visste det. Det er sannheten.
Hvorfor sa du ingenting?
Da hadde du ikke kommet.
Du burde sagt noe før jeg signerte.
Jeg skjønner at du er sint.
Du er begavet, Natalie.
Du kan ikke kaste bort muligheten på grunn av det som skjedde.
Anne liker deg virkelig. Jeg ga henne informasjonen. Det er alt.
Kan du komme inn og bli med på møtet?
Greit.
-Jeg tar en shot til. Vil du ha? -Nei, takk.
Er du sikker? Det er 100 % agave.
Ja, jeg må kjøre.
Du vet at vi har to timer med jobb foran oss.
Greit. Da må jeg vel.
Hva er det, West Elm?
Nesten. Jeg fikk det av broren min.
Skål.
Hva med deg? Har du søsken?
Ja, en bror.
Vær ærlig. Er han den kjekke?
Han var det.
Og så ble han feit?
Nei, han døde.
Herregud.
Faen, jeg er så lei for det.
Jeg er så ufølsom.
-Nei, det går bra. -Hvis du
trenger noen å prate med eller noe sånt…
Utgangen i første etasje er ti meter fra bærebjelken.
Er dette for intellektuelt?
-Nei. Jeg tror det er bihulene. -Vil du ha nesespray?
Jeg står over den brukte nesesprayen, ellers takk.
Den er organisk.
Godt argument, men jeg overlever.
Jeg bør dra hjem.
Jeg følger deg ut.
Våkne.
Rolig. Det er bare meg.
Hvorfor sover du på sofaen?
Jeg vet ikke helt.
Kom igjen.
Hva er det?
Noen har vært her inne.
Du sier nok at det var et mareritt, men det var så ekte.
Kevin, jeg kjente det.
-Døra var låst, du lå og sov… -Du hører ikke på meg.
Det var ekte, Kevin.
-Du kaller meg en løgner. -Nei. Det er det du velger å høre.
-La oss snakke om følelser. -Forbannet.
-Kevin? -Jeg vet at hun er forbannet.
Hvordan føler du deg?
Frustrert. Jeg vet ikke helt.
Vi har begge vært gjennom vanskelige forandringer,
og vi har en middag med mora vi ikke gleder oss til.
Kanskje stresset er en kombinasjon av alt dette.
Forklarer det hva jeg så?
Paranoide hallusinasjoner.
Nei.
Vi kan ikke oppføre oss sånn.
Jeg trodde ikke du ville ta en annens side.
Jeg gjør ikke det. Jeg prøver bare å finne en rimelig forklaring.
Jeg hater å se deg slik.
Jeg hadde tatt det bort om det var mulig.
-Kom, så har vi en fæl middag med mora di. -Greit.
Herregud, Odi. Du gir meg hjerteinfarkt.
GI ODI MAT
GI HAM MAT LA KLÆRNE MINE VÆRE
Ja, Nat, jeg matet hunden din.
Odi?
Nat?
Odi?
Hei, kompis,
går det bra?
Greit. Du skal få være alene.
Faen heller.
Odi? Hvor er du?
Hva faen?
Dani?
-Dani? -Jeg sjekker ovenpå.
Helt utrolig.
Hun er ikke ovenpå.
Kanskje hun dro for å kjøpe noe. Hun er ikke særlig organisert.
-Jeg sa at hun skulle gi Odi mat. -Vi gir ham mat nå.
Han har vært hjemme alene i hele dag.
Han er sikkert her nede et sted.
-Odi. -Odi, kom igjen, kompis.
Odi.
Hei, skatten min. Det går bra.
Dumme hund. Jeg visste at dette ville skje.
Derfor vil jeg holde meg unna.
Hun planlegger ting med mamma, de krangler og jeg må ordne opp.
Jeg vil bare at hun skal komme når hun sier det.
Ikke tenk på Dani.
Hun kommer. Hvis ikke, så snakker du med henne senere.
Odi har det bra.
Jeg ordner med middagen, så kan du slappe av.
Det er utrolig hvordan USA vesterniserer internasjonale kjøkken.
Da jeg var i Kina,
hadde de ikke denne sursøte General Tsao-dritten.
Beklager at det ble takeout, Farrah.
-Vi fikk dårlig tid. -Nei, Kevin. Det er nydelig.
Interessant.
Så jeg antar at du jobber med den dokumentaren?
Hvis du mener livsverket mitt, så ja, jeg jobber med dokumentaren.
Livsverk.
-Hvordan går det? -Det går fantastisk.
-Joaquin og jeg… -Hvem?
Elskeren min.
Har vi mer Szechuan-kylling?
Natalie, hvis du har noe du vil si, så må du gjerne dele det med meg.
Nei, takk.
Jeg har lov til å nyte livet.
Da jeg var på din alder,
oppdro jeg to døtre og drev en bedrift hjemmefra.
Hvem finansierte bedriften? Jo, pappa.
Drikke! Øl, vin…
Hvorfor kan du ikke støtte meg?
Det er vanskelig å støtte noe jeg aldri har sett!
Jeg trenger ikke å godta denne trakasseringen.
-Trakassering? -Ja, trakassering.
Du er en bølle, Natalie!
Det var vel derfor søsteren din ikke kom.
-Vi vet at det er… -Nei, Kevin. Det går bra. Jeg vil dra nå.
Ja, Kevin, hun vil dra nå. Hils Joaquin.
Vet du hva. Dette opprørsk tenåring-tullet er litt oppbrukt.
Det er fri sjel-forestillingen også.
Du bør fjerne "Jeg oppdro to døtre" fra CV-en, for den jobben har du sagt opp.
Det er urettferdig. Jeg ofret alt for deg og Dani.
"Jeg". Du er en jævla narsissist!
Jeg er ikke en narsissist.
Dani er sikkert hjemme nå og har tilbakefall
-og doper seg… -Hvordan kan du si det?
Fordi du kommer inn i livet vårt som en tornado!
Dere er ikke velkommen her!
Hva faen?
Jon Santos, 19, Katrina Kanter, 16, Trey Mahana, 17.
Ser de kjent ut?
Jeg har aldri sett dem før.
"Foren de hvite?"
Jeg forstår ikke.
En av dem kopierte dette innlegget til Facebook.
Den opprinnelige kilden hadde adressen din.
Det er en rekruttering for hvit makt.
-Tror du vi gjorde det? -Jeg vet ikke.
Det er en rar tid, og alt er mulig.
Hvor dum er man om man skriver på adressen sin?
Like dum som hvis man legger det ut.
Greit, betjent Richardson, jeg tror Kevin prøver å si at
vi aldri ville gjort noe sånt.
Noensinne.
Greit.
Da bør dere finne ut hvem som kunne gjort det.
Vi flyttet nettopp inn, vi har ikke møtt noen ennå.
Hva med fiender utenfor området?
Noen med ondt blod? Forsmådd elsker, en vendetta?
-Nei. -Jeg er på jobb, på skolen eller hjemme.
Jeg har ikke tid til noe annet.
Mrs. Dadich?
Ingen.
Kan dere ikke spore hvem som la det ut?
Jo, om ikke innlegget var slettet.
Så det er alt?
Hva har vi gjort?
De tror vi driver en nazistorganisasjon…
-Kevin… -De tente på bilen!
Natalie.
Vi sjekker ut sporene vi har, Mr. Dadich.
Hvis dere har mer informasjon, noe utenom det vanlige,
forstyrrelser av noe slag, så ville det vært nyttig.
Nei, ingenting jeg kommer på nå.
Nei.
Greit.
Hvis noe dukker opp…
Claudia, hei. Det er Natalie Dadich.
Jeg var i nabolaget, og…
Disse er til deg.
Så hyggelig.
Gi meg ballen. Flink gutt. Hent den.
Hent den, Odi!
Ballen! Hent ballen!
-Så rart å møte deg her. -Hei!
-Her. -Nei, takk.
Du ser sliten og tørst ut. Ta den.
-Takk. -Bare hyggelig.
Takk for at du kom.
Med Natalies familiedrama,
huset og skolen, trengte jeg en normal samtale.
Glad jeg kunne hjelpe.
-Hunden din er elendig på apport. -Ja. Forferdelig.
Her.
Det som skjedde her om dagen var
noen som tullet med oss, men det er enkelte ting som er…
Jeg vet ikke. De er annerledes.
-Vil du vite hva som skjedde? -Ja.
Sannheten er at jeg ikke vet det. Ingen gjør det.
Vi vet logistikken, men ikke hvorfor.
Jay var en drittsekk av og til, men han var storebroren min.
Jeg er glad i ham.
Jeg var det.
Før de flyttet hit, var ikke Jay like trofast mot Erin
som han lovte å være.
Erin likte det dårlig.
Hun ville ta hevn.
Var hun også utro?
En mystisk mann ingen har hørt om.
Hun sa aldri navnet eller hvem han var.
Så Jay visste om det?
Etter hvert.
Alle kvinnene Jay var utro med, de var mer som trofeer.
Men Erin, hun hadde ekte følelser.
Hun kalte det en engangsgreie, men hun pønsket på noe.
Erin designet hele huset, men Jay betalte for alt.
Hvert eneste øre, uten å stille spørsmål.
Broren min elsker henne mer enn livet.
Det gikk bedre med dem.
Hvis det gikk bedre med dem, så hvorfor…
-Hvor er du? -Jeg er hjemme, og han…
Mellom oss to, så var det ikke broren min.
Han hadde temperament,
men han var ingen morder,
og han ville aldri tatt livet sitt.
Og plutselig så fungerer ikke kameraene?
Det var mange detaljer som ikke stemte.
Politiet brydde seg ikke om det.
Det var ikke en hvit mann som ble drept.
Jeg visste ikke at vi hadde besøk.
Si at du forstuet ankelen
mens du lekte med hunden, så jeg kan gjøre narr av deg.
-Jeg ble stukket av en bie. -Stukket av en bie?
-Ja. Er det ille? -Hvem tråkker på en bie?
Der er den. Vent. Jeg har den.
-Her. -Den var stor.
Går det bra , eller må vi amputere?
Jeg skal sjekke med flere leger.
Du bør ta en titt på Odi.
Odi! Kom hit, kompis!
Odi! Hei.
-Jeg vet ikke hva… -Jeg henter vann.
Natalie.
Unnskyld for at jeg forstyrret.
Nei, beklager at jeg gjorde deg ukomfortabel.
Claudia overrasker meg av og til, og jeg… Hun prater mye.
Vanlige mann og kone-greier.
Har dere problemer med huset?
Jeg hørte kanskje mer enn jeg skulle.
Det er sikkert greit.
Etter det store sjokket,
tror jeg kanskje Claudia handlet litt på impuls.
Har dere problemer, så kan vi forhandle om å kjøpe det tilbake.
For en litt mindre sum.
Mindre?
Verdien har sikkert gått ned med problemene.
Takk for tilbudet, men vi tåler ikke å tape penger.
Beklager forstyrrelsen.
Du og mannen din utnyttet en kvinne som ikke er ved sine fulle fem.
Han ga henne ikke annet enn det huset.
Dere to tok det fra henne som et gratis måltid.
Tenk på det jeg sa.
Kevin.
Ro ned. Hva er det?
Hei, jeg er Avery, Kevins studiepartner.
-Jeg nevnte det for et par uker siden. -Ja. Jeg må ha glemt det.
Jeg skal…
God bedring, kompis.
Hyggelig å treffe deg.
-Vi ses i timen. -Ja, takk.
Hva er det?
Vi går rett på sak.
Vi tok blodprøver av Odi.
Jeg skal være ærlig. Med det og undersøkelsen, ser det ikke bra ut.
Hvor ille er det?
Blodet har spor etter et giftstoff som gjør at han blir syk.
Det skyldes vanligvis noe hunden har spist ved et uhell,
men hjertet hans er i ferd med å gi opp.
Kan det behandles?
Det blir bare å forlenge smerten.
Ta tiden dere trenger.
Snakk om det.
Hvorfor fortalte du ikke det?
Jeg ville ikke skape trøbbel.
Du utviste dårlig dømmekraft, Nat.
Kontrakten kan forandre alt.
Jeg kunne ikke si nei, fordi jeg hadde allerede signert,
men jeg visste det ikke.
Har du møtt ham?
Det er bare jobb.
Hele byen er full av folk, og så må du jobbe med ham?
Nettopp. "Må".
-Jeg har ikke noe valg. -Pisspreik.
Du valgte jobben
-over mine følelser og ekteskapet. -Det er ikke sant!
-Han vil ligge med deg. -Det er ikke sånn.
Det sa du sist også.
Ja.
Jeg husker det godt.
Pokker, Odi.
Kevin.
-Kevin? -Hva?
Det står noen utenfor.
-Jeg hører dem ikke. -Jeg lover.
Ro deg ned.
Jeg skal se.
-Hva gjør vi? -Gjør deg klar til å ringe politiet.
-Telefonen min er ikke her. -Greit, ro ned.
Kevin, ikke gå fra meg her!
Så dere hørte ingenting etter dere gikk på kjøkkenet?
-Ingen åpne dører… -Ingenting.
Ingen fysisk beskrivelse?
-Det var ingen å beskrive. -Jeg prøver å hjelpe dere med å huske.
Vi skriver en rapport.
Ta kontakt med meg direkte om dere kommer på noe annet.
-Det er én ting til. -Nat.
Ikke få meg til å føle at jeg er gal.
-Jeg har hatt… -Mareritt.
Det er en mann. Han er tynn og blek.
-I huset? -Ja.
Jeg sverger, jeg så ham.
Han krøp inn i gangen og angrep meg.
Så en blek man krøp inn i gangen og angrep deg…
…men du anmeldte det ikke?
Nei, fordi, som Kevin sa, jeg trodde det var mareritt.
Så begynte ting å forsvinne og dukke opp på andre steder.
Han la en tennisball på sengen min.
Så han la en tennisball…
-…på sengen? -Den lå under sengen,
og jeg fikk ikke tak i den. Jeg hentet noe, og da jeg kom tilbake
lå den på sengen min.
Greit.
Høy, blek mann, tennisball, gang.
Notert.
Vi tar kontakt.
-Vi fant telefonen din på kjøkkenet. -Takk.
Jeg håper du vet at vi virker helt gale.
Vet du hva? Kona di sitter med politiet
og sier at hun ikke føler seg trygg,
at jeg er livredd, og det er svaret ditt?
Noen har vandalisert huset vårt.
-Kan det ikke noen ha brutt seg inn? -Ikke for å flytte tennisballer og nøkler.
Jeg var ikke den eneste som hørte det som var i huset i natt.
Hva skal jeg gjøre?
Huset er fullt av kameraer, vi kan starte der.
Vet du hvor dyrt det er?
Mindre enn begravelsene når noen dreper oss mens vi sover.
Ikke vær så dramatisk.
Vi må kjøpe en ny bil så vi kan returnere den dyre leiebilen.
Vi har ikke råd til det.
Når du er pålogget, kan du kontrollere låsen
fra alle rommene i huset. Rød betyr låst, grønn…
Så enkelt er det.
Alt fungerer som det skal.
Ring oss om dere opplever feil.
Er problemet vedvarende, må vi kanskje bytte ut systemet.
Utmerket.
UNNSKYLD. JEG MÅTTE REISE BORT.
Jeg ba om et komplett prøvestativ
med 15 prøver til jeg kom tilbake.
-Jeg vet det. -Hva skjedde?
Det har gått to uker, og jeg har halvparten?
Jeg vet det.
Som person har jeg empati for det som skjer i livet ditt nå.
Som sjef advarte jeg deg om hva dette ville innebære.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hvis du visste hvor flau jeg er…
Jeg forlenger fristen.
Én uke. Er det forstått?
Ja.
Jeg vil se kvinnen som var her da vi først møttes.
Den kvinnen hadde orden på livet.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Det var et bomkjøp.
Dere så huset. Det var perfekt.
-Og prisen? -Den var åpenbart for høy.
Uansett. Vi rydder opp før solen går ned.
Noe lignende skjedde med meg.
Jeg møtte ei pen jente. Øynene, smilet, personligheten også.
Jeg lå med henne.
Neste morgen våknet jeg med klamydia. Det kaller jeg villedende reklame.
-Hva mener du? -Hva?
Du våkner ikke med klamydia.
Det er ikke poenget.
Skal du fortelle noe sånt, er fakta viktig.
-Hvordan vet du at hun ga deg klamydia? -Du.
Hei!
Begynner du å bli pysete?
Du er kanskje ikke egnet for jobben.
Det var du.
-Jeg. -Derfor kan du ikke fortelle historier.
-Trenger du hjelp? -Nei.
Greit.
Herregud.
Jeg jobber så fort jeg kan,
men mora mi dukket opp, jeg måtte avlive hunden…
Jeg vet det. Annie puster meg i nakken, så…
-Trenger du hjelp? -Nei, det går bra.
Har jeg gjort noe galt?
Jeg ville ikke ta opp dette, særlig ikke nå, men siden du nevner det,
så kan du ikke sende meg blomster, Nick.
Ja vel?
Skulle jeg sende blomster?
Jeg og Kevin kranglet over blomstene du sendte.
Natalie, jeg har ikke send deg blomster.
-Du signerte kortet. -Jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg har holdt meg unna, som du sa.
Hva faen?
911, hva er nødssituasjonen din?
Jeg tror noen prøver å bryte seg inn i huset mitt, det er 992 Hallow Parkway.
-Hva heter du? -Natalie Dadich.
Send noen med en gang.
Noen kommer. Du må beholde roen og fortsette og prate. Greit?
Greit.
-Hvor mange inntrengere er det? -Jeg vet ikke.
-Er de bevæpnet? -Jeg vet ikke.
Kan du komme deg til et sikkert sted?
Er de her snart?
De er på vei, men du må svare meg.
Ma'am, hører du meg?
Ja, unnskyld. Jeg tok feil.
Trenger du ikke politiet?
Nei, jeg er så lei for det.
Vi hadde en episode tidligere, og jeg er skremt.
-Ta vare på deg selv. -Ja.
-911, hva er nødssituasjonen din? -Send noen til 992 Hallow Parkway.
Det er noen her.
Vi fikk beskjed om at du ikke trengte hjelp.
Jeg ombestemte meg. Send noen nå!
Hvor mange inntrengere er det?
Jeg vet ikke det eller om de er bevæpnet. Jeg vet bare at de er her.
Kan du komme deg til et trygt sted?
Nat?
Hvordan har hun det?
Det går bra. Hun er forslått. Kanskje et brudd.
Fant du ham?
Ikke ennå.
Vi sover ikke her i kveld.
Politiet sjekket hele huset.
De kan sitte i en bil utenfor i hele natt, jeg sover ikke her.
Du tror meg ikke.
-Jeg tror du så noe. -Nei.
Du tror ikke at noen faktisk var i huset.
Hva med telefonen min, Kevin? Hvordan forklarer du bildene?
Kanskje Nick tok dem.
Seriøst?
Jeg sa kanskje.
Du sa selv at tidspunktene var da du var hjemme alene.
-Jeg sover på hotell. -Med hvilke penger?
Kredittgrensene er nådd, huslånet skal betales…
Natalie, kan du slutte?
Er dere sammen, så si det.
Mr. Dadich, fint å se deg. Takk for at du kom på kort varsel.
-Jeg vil bare ha svar. -Jeg også.
Vi så på overvåkingsbildene.
Før vi tar en titt, vil jeg gå gjennom forklaringen til kona di.
Ifølge rapporten ser kona di inntrengeren, løper ovenpå,
låser døra, og så ender inntrengeren opp i rommet med henne.
Hun løper, men blir hindret av ei bokhylle.
Plasseringen av bokhylla stemte ikke overens med historien.
Etter det du kan huske, mener du at denne historien er sant?
-Ja. -Greit.
Det er ingen andre personer på opptaket.
Ikke i stua, ikke i foajeen, ikke i trappa.
Mr. Dadich, ingen kommer inn eller går ut av huset
før kona di kaster seg ut vinduet.
-Det er ikke oppspinn. -Jeg sa ikke det.
Det står mellom linjene.
Hvorfor skulle du ellers be meg om å ta medisinen igjen?
Nå roer vi litt ned.
Natalie, jeg vil at du skal vite
at ingen i dette rommet hevder at du finner på ting.
Jeg vet hvordan det høres ut,
men jeg vet hva jeg så. Jeg fantaserer ikke.
Vi burde aldri ha flyttet inn.
-Vi gjorde det. Så… -Så vi selger det.
Etter alt oppstyret du har skapt?
Vi. Jeg mente "vi" har skapt.
Vi kan selge det tilbake til Claudia og mannen hennes.
-Jeg snakket med Robert… -Snakket du med Robert?
Når?
Da spurte Claudia om husets historie. Det var en gyldig bekymring!
Hvorfor plaget du dem med at du blir hjemsøkt i huset
-der familien ble drept? -Jeg vet ikke.
Hvorfor er du så opptatt av alle andres følelser enn mine?
Jeg forstår ikke at jeg er skurken når jeg prøver å verne om oss.
Du har ingen grenser.
Du gjør som du vil. Du driter hva folk føler.
Hva med hva jeg føler, Kevin?
Du høres ut som mora di, vet du det?
Du er en jævla drittsekk.
Hvordan kan du si det?
Flott.
Gå, som du alltid gjør, for du er en jævla feiging.
Kevin?
Hva gjør du?
Kevin. Herregud.
Hjelp! Ring 911!
Unnskyld. Det går bra.
Ring 911!
Mrs. Dadich.
Han er logisk, og det er ingen tegn til hukommelsestap eller fysisk traume.
Hva skjedde?
Kan du sette deg?
Har du hørt om noe som heter Nerium?
-Nei. -Det er et dødelig giftstoff.
Jeg spør fordi vi fant spor av det i blodet til mannen din.
Tar man det i små doser over tid,
kan det føre til helseplager som oppkast,
muskelsvekkelse, anfall og arytmisk hjertefunksjon,
og det kan feiltolkes som hjertestans.
Vet du hvordan det havnet i blodet?
Jeg vil se ham.
-Det går ikke. -Det er mannen min, hva…
Jeg forstår det, men han snakker med politiet.
Kan du sette deg?
Jeg er på din side, Natalie.
-Det føles ikke sånn. -Jeg prøver bare å forstå.
Ifølge sykehusjournalen har han blitt utsatt for stoffet ganske lenge.
Hvorfor skulle jeg drepe ham når vi har jobbet for å fikse ekteskapet?
Kanskje fordi Nick Scott er tilbake i byen.
Du vil ha et liv med ham. Ung, stabil, kjekk.
Han får fart på karrieren.
-Jeg elsker mannen min. -Kanskje en kjemisk ubalanse.
Du løper fra en usynlig inntrenger.
-Det var noen i huset mitt. -Kanskje fordi du innså
at mannen din aldri tilgir deg.
Avslutter du samtalen?
Hvis jeg ikke er pågrepet, må jeg jobbe.
For all del.
-Hvordan har du det? -Bedre enn i går.
Jeg tenkte å lage middag i dag.
-Har du noen ønsker? -Jeg må jobbe med prosjektet.
Med Avery.
Ja.
Er du sikker på at du skal presse deg selv?
Du ble nettopp utskrevet.
Det er halve karakteren. Vi må.
Vi ligger bak skjema. Hun må slippe å gjøre alt alene.
-Skal du ikke ta med lunsjen? -Jeg er ikke klar for et helt måltid.
Jeg tar noe lett.
-Ha det. -Ha det.
Kan jeg hjelpe deg?
Unnskyld.
Du er en…
…vakker kvinne.
Du har kommet til feil hus.
Så du liker å gå rett på sak?
Jeg må be deg om å dra. Hva gjør du?
Du liker å kjempe imot.
Kom hit.
Kom hit. Hei!
Jeg håpet du hadde på kjole for å gjøre det litt lettere for meg.
Herregud! Hva i…
Faen!
Det er det siste treffet ditt.
Jeg har gode nyheter. Vi har identifisert angriperen.
Travis Murray.
Han ble filmet da han sjekket huset før angrepet.
Vi tror han har fulgt med huset lenge.
Hva gjør vi nå? Skaffer advokat og anmelder ham?
Ikke akkurat.
Vi kan ikke arrestere ham.
-Hva? -Det er en etterforskning
som har funnet informasjon som renvasker Travis.
Hva mener du? Han brøt seg inn.
Robert Sorrentino mannen som solgte dere huset…
Hvordan er han innblandet?
Sorrentino ble pågrepet for noen timer siden.
Han har innrømt medvirkning.
Sendte han en fremmed til huset for å angripe henne?
Etterforskerne fant et innlegg i Travis Murrays søkehistorikk.
Det hadde Mrs. Dadichs navn,
i tillegg til et bilde hentet fra nettet.
-"Jeg foretrekker å bli overrasket." -Ja.
Det var en annonse under kontaktannonsene.
Den beskrev Mrs. Dadich som en ensom, utilfredsstilt husmor
med en fetisj for spontan, underdanig sex, fortrinnsvis med fremmede.
Etterforskerne sporet IP-adressen direkte til Robert.
Robert innrømte også at han la ut innlegget
som fremprovoserte hærverket, i tillegg til kjøp av bladabonnementer.
Mr. Sorrentino hevder at han ikke prøvde å skade noen,
men han ville skremme dere til å heve kjøpet.
Han fikk nesten kona mi voldtatt og banket.
Hun er så traumatisert at hun ikke vil sove hjemme.
Han forgiftet hunden min og prøvde å gjøre det samme mot meg!
Vent litt, Mr. Dadich.
Mr. Sorrentino sier at han aldri har vært på eiendommen.
Han sier han ikke kjenner til de andre angrepene,
og vet ingenting om Nerium.
Du sier ikke det. Selvsagt benekter han det.
Svindel er én ting, men drapsforsøk?
Vi jobber døgnet rundt for å få en tilståelse.
Vi holder ham fortsatt for anklagene han har tatt ansvaret for.
-Du sa det var gode nyheter. -Det er det.
Etter avhøret har vi grunn til å tro at han var innblandet
i de tidligere huseiernes død.
-Hvordan? -Uten Mrs. Sorrentinos viten
hadde Robert opparbeidet seg stor gjeld.
Huset deres, som svogeren etterlot til ham,
var den eneste økonomiske foretaket han hadde.
Jeg burde ha hørt på deg.
Unnskyld.
Jeg lurte meg selv til å tro at hvis jeg bare ventet,
ville du tilgi meg.
Men vi vet begge at du aldri vil stole på meg igjen.
Ikke 100 %.
Jeg tror vi bør snakke om separasjon.
I hvert fall en liten stund.
Dette er halve karakteren. Ikke tull.
Snakk med hverandre og med meg. Jeg er her etter timen.
Noen av dere vet det allerede.
-Hvor mye betalte du for skoene? -Det vil du ikke vite.
-De ser ut som… -Det var ille, for å være ærlig.
Du bør ta telefonen.
Hva er poenget? Hun vil ikke at jeg skal komme hjem.
Hun er kona di.
Du bør ta telefonen.
Hei, det er meg.
Jeg vet ikke hvor jeg skal starte.
Jeg er lei for det jeg sa i går.
Jeg mente det ikke.
Jeg antar at du fortsatt er på jobb,
men kom hjem snart så vi kan være litt sammen.
Jeg elsker deg.
Jeg venter på deg. Ring meg.
Jeg forstår ikke.
Det ser sånn folk er.
De ombestemmer seg.
Ofte.
Vi kan fortsette med dette i morgen.
Kevin.
Dra hjem.
Herregud, Natalie. Ta deg sammen.
Jeg hater dette huset.
Hallo?
-Hei, hvordan går det? -Bra.
Jeg er på vei hjem.
Hvor har du vært?
-Du sa jeg ikke skulle komme hjem, så… -Når?
-Da du sendte melding. -Jeg har ikke sendt melding.
Jeg ser på meldingene mine nå.
Jeg kan ta skjermbilde av tråden.
-Hva koster blomstene? -8,95.
-De er vel friske? -Absolutt.
Broren min,
han hadde temperament, men han var ingen morder.
Var hun også utro?
En mystisk mann ingen har hørt om.
Erin designet hele huset.
Hun pønsket på noe.
Hvem er du?
Bildene.
Er det deg?
Vær så snill! Jeg skal ikke rope.
Jeg vil bare snakke med deg.
Tok hun deg med hit?
Erin?
Hun ville ha deg her med henne.
Og du elsket henne.
Etter alt du ofret…
…så valgte hun ham, ikke sant?
I BADEKARET. KOM OPP.
Det er grusomt at hun holdt deg her.
Det fortjente du ikke.
Du gjorde ikke det.
Nei.
Vent. Jeg kan hjelpe deg. Jeg vil hjelpe deg med å drepe ham.
Jeg hjelper deg med å skjule det.
Så kan vi bo her sammen.
Ja.
Han elsker meg ikke lenger.
Jeg er så lei av å være alene.
Litt for mye damp, Nat.
Det er den romantiske innsatsen som teller.
Der er du.
Jeg liker den sexy skattejakten, men det gikk ut over badet.
Hei. Sover du?
Du er så våt.
Kevin!
Unnskyld.
Jeg elsker deg sånn.
Det går bra. Kom igjen. Det går bra.
Vi har et blodspor her borte! Spre dere!
ÉN MÅNED SENERE
Herregud.
Hei.
-Herregud! -Greit!
Ikke skrem meg sånn.
Jeg kom bare inn døra.
Kan du hjelpe meg med å bære ut disse?
Ja, men du er så flink
-at jeg ikke vil ødelegge noe. -Jeg har en kniv.
Hvorfor ser du sånn på meg?
Du ser bra ut.
-Hvordan ser jeg ut? -Det øyeblikket er ødelagt.
Jeg trodde jeg gjorde det bedre. Jeg tar den.
Takk for gaven.
Jeg tenkte ikke å beholde den.
Jeg har sjekket rommene, og alt er tomt.
Med mindre dere vil sende inn Dave. Det går bra.
-Det går fint. -Jeg hørte deg, Garrett.
Barten forandret deg.
-Jeg vet det. -Siste eske?
Kom igjen.
-Er du klar? -Ja.
Kom hit, kompis.
-Skal vi vinke farvel til huset? -Absolutt.
Ha det, hus.
-De døde nesten der inne. -Ja.
TIL MINNE OM VÅR BESTE VENN MICHAEL DADICH
Tekst: Mari Hegstad Rowland