Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Eu și soțul meu am muncit ‎pentru tot ce am avut.
‎Nu te apropia!
‎Bine.
‎Bine. Nu vrei să faci asta.
‎Nu știu cum am putut ‎să fiu așa de proastă!
‎Așteaptă puțin.
‎Dă-mi mâna.
‎Nu mai am nimic...
‎Ba sigur că da.
‎Dnă Feldman, veniți către mine. ‎Intrăm și stăm de vorbă.
‎An nevoie de o echipă de intervenție.
‎Luați elicopterul de aici!
‎Nu!
‎NETFLIX ȘI STUDIOURILE TYLER PERRY ‎VĂ PREZINTĂ
‎- Bună, ursuleț! ‎- Bună, iubitule!
‎Trezește-te.
‎Știu...
‎A plouat?
‎Da, s-a oprit acum vreo oră.
‎Ți-am lăsat cheile pe masă.
‎Iubitule, e marți. ‎Te duci cu mama ta la magazin.
‎Nu...
‎E în regulă, ‎i-am zis că trec pe la ea pe seară.
‎Vreau să stau în casă.
‎Te simți bine?
‎- Da. ‎- Ce e?
‎Nimic.
‎Nu s-a întâmplat nimic. Ia mașina.
‎Hai, ridică-te.
‎Bine, o să-mi spui mai târziu, ‎ca întotdeauna.
‎Aștept.
‎- Bine? ‎- Da.
‎Trecem acum la cazul Grace Waters. ‎Toată lumea vorbește de asta.
‎Femeia și-a ucis soțul... chipurile.
‎Stai puțin. ‎Da, trebuie să spunem „se pare”.
‎Orașul are sub 100.000 de locuitori.
‎Nu s-a întâmplat niciodată așa ceva.
‎Ai văzut rapoartele procuraturii?
‎E limpede ca lumina zilei. Ea a făcut-o.
‎Jasmine!
‎Vin!
‎Poftim. Următorul tău caz.
‎Grace Waters? Nu pot să-l iau.
‎Ba poți și o vei face.
‎Vrea să pledeze vinovată. E simplu.
‎Vorbește cu ea și cu procurorul, ‎află tot ce trebuie și întocmește acordul.
‎Cazul e important. ‎Nu vrem să ajungă în instanță.
‎Dă-i-l Tilsei sau Donnie.
‎- Au mai multă experiență... ‎- Tu te ocupi de asta.
‎Avem mereu discuția asta.
‎Ești în stare. Ești expertă în acorduri. ‎Ea pledează vinovată.
‎Există un munte de probe împotriva ei. ‎E simplu ca bună ziua.
‎Fă-o.‎ ‎Rezolvă săptămâna asta ‎ca să înceteze și circul din presă.
‎- Mulțumesc. ‎- Dar, Rory...
‎Du-te.
‎Îți vine să crezi?
‎Felicitări, fată!
‎Știi că toți ni-l doream.
‎Nu-mi vine să cred că ți l-a dat ție.
‎Donnie, taci naibii din gură!
‎- Nu înțeleg. ‎- Cine te-a întrebat? Nu acum.
‎Nu e motiv de bucurie, Tilsa.
‎Ascultă, e un caz important.
‎Te înțelegi bine cu procurorul, nu-i așa?
‎Poate că e în interesul ei.
‎Minunat.
‎Mă înțeleg minunat cu procurorul.
‎Excelent!
‎Oricum, e trist. Uită-te în jur.
‎Nu văd nicio ieșire. ‎După mine, e tot mai rău.
‎Vă spun, tot orașul vorbește.
‎Azi-dimineață, așteptând cafeaua,
‎am auzit două sau trei discuții ‎despre cazul Grace Waters.
‎Interesant. Ce zice următorul ascultător?
‎Mie mi se pare că e vinovată.
‎Nu înțeleg de ce se risipesc bani ‎cu un proces.
‎Puneți-o pe scaunul electric ‎și apăsați pe buton!
‎Problema e rezolvată.
‎Suntem la Penitenciarul Holloway,
‎unde e închisă Grace Waters.
‎Procesul e programat peste trei zile.
‎După cum știți, a fost acuzată ‎de uciderea soțului ei.
‎NU INTRAȚI DECÂT INVITAȚI DE UN AGENT
‎Bună, sunt Jasmine Bryant, ‎avocat din oficiu.
‎Am venit la Grace Waters.
‎Da, doamnă. Treceți pe aici.
‎Puneți geanta pe masă.
‎Bine.
‎- În regulă. ‎- Bine.
‎Luați loc, mă întorc imediat cu ea.
‎- Numai puțin... ‎- Da?
‎- E ceva ce ar trebui să știu? ‎- Primul caz de omor?
‎Nu vă faceți griji. Va fi legată de masă.
‎Pune mâinile pe masă.
‎Sunt avocata ta, Jasmine Bryant.
‎Sunt avocat din oficiu, ‎am fost numită de tribunal.
‎Le-am zis că nu vreau avocat.
‎Dacă nu eu, alt avocat va fi aici.
‎Judecătorul a fost foarte clar.
‎Înțeleg că vrei să pledezi vinovată?
‎Câți ani ai?
‎Am 26 de ani.
‎Unde ai studiat?
‎La Ruston.
‎O facultate publică...
‎Apoi am făcut Dreptul la Baniview.
‎Dosarul tău...
‎L-am răsfoit pe drum încoace
‎și sunt puțin derutată.
‎Ai lucrat la o bancă, ‎n-ai nici măcar o amendă, dar ești aici.
‎O să-i cer procurorului 15 ani ‎cu posibilitate de eliberare condiționată.
‎Poate că voi reuși să-l conving.
‎Ești catolică.
‎- Da. ‎- Nu era o întrebare.
‎Ai un rozariu.
‎Și tu ești catolică?
‎În numele Tatălui...
‎...al Fiului..
‎...și al Sfântului Duh...
‎Te rogi cu rozariul.
‎Da.
‎Vreau la o închisoare aproape de oraș.
‎Vreau să-mi pot vedea fiul și nepotul...
‎la un moment dat.
‎Vreau să scrie asta ‎în acordul de recunoaștere a vinovăției.
‎Bine. O să văd ce pot să fac.
‎Gardian!
‎Spune. Cum arăta?
‎N-a fost deloc cum mă așteptam.
‎Arăta ca mama mea sau a ta. Era...
‎blândă.
‎Blândă...
‎La prima vedere...
‎pare să fie un pârât model.
‎Făcea prăjituri pentru copii,
‎cânta în corul bisericii, ‎preda la școala de duminică...
‎Ai multe lucruri bune aici ‎pentru o apărare solidă.
‎Probele sunt copleșitoare.
‎Dar sunt și certe ‎sau sunt circumstanțiale?
‎A mărturisit fapta. ‎Vrea să pledeze vinovată.
‎Adică...
‎- Asta... ‎- Las-o baltă.
‎Nu...
‎Ce e, Donnie?
‎Nu vreau să-ți umbresc ‎calitățile de avocat din oficiu,
‎dar ți s-a dat cazul ‎ca să ajungi la un acord, să-l închizi,
‎adică să nu faci de rușine ‎biroul avocaților din oficiu.
‎Dar cât de jenant ar fi,
‎având în vedere importanța cazului, ‎dacă ai rata ceva?
‎Ce aș putea să ratez, Donnie?
‎Cum a zis și ea: ce ar putea să rateze?
‎- Femeia a mărturisit, nu-i așa? ‎- Exact.
‎N-o încuraja.
‎A mărturisit în fața ta?
‎- Nu. Le-a spus polițiștilor... ‎- Vezi?
‎Vezi? Despre asta vorbesc.
‎Nu poți să închei un acord ‎fără să cunoști faptele.
‎Cunosc toate faptele!
‎E un caz foarte simplu, Donnie.
‎Suntem aglomerați, ‎n-avem nici timp și bani pentru asta.
‎Traficanții reprezentați de noi ‎câștigă mai mult și nu ne respectă deloc.
‎- Gata. Mereu faci așa. ‎- Nu te supăra...
‎Care e legătura ‎cu profesoara de la școala de duminică
‎care face prăjituri pentru copii?
‎Bine, cred că acum trebuie să plecăm.
‎E cel mai rațional lucru ‎pe care l-ai spus.
‎Mulțumesc.
‎Niciodată n-o să mă obișnuiesc ‎să văd oameni închiși.
‎Ori e cazul tău, ori nu.
‎Hotărăște-te, Jas.
‎- Jordan... ‎- Bine, fată.‎ ‎Vorbim mâine. Noapte bună.
‎Mulțumim pentru invitație. ‎Aveți o casă frumoasă.
‎O să vorbesc cu el.
‎- Nu-ți face griji. ‎- Îi zic câteva.
‎Donnie, treci încoace!
‎De-asta nu ne mai invită pe la ei! ‎Felul în care te porți acum...
‎- Înțelegi? ‎- Da.
‎Nu pot să câștig.
‎Am văzut o bătrână ‎care s-a aruncat de la etaj.
‎Dar n-am nimic.
‎E rândul tău.
‎Când am absolvit facultatea de Drept...
‎mi se părea că am câștigat la loterie.
‎Da.
‎Acum că mă ocup cu asta...
‎Oamenii ăștia sunt ucigași...
‎ascund adevărul...
‎și sunt hoți, dragule.
‎A-i apăra...
‎Nu mai sunt sigură că vreau să fac asta.
‎Serios.
‎Vreau să stau aici doar cât să-mi plătesc ‎împrumutul pentru facultate.
‎Nu mai vreau să fiu avocat.
‎Haide...
‎Nu mai vreau.
‎- Vino aici. ‎- ‎Nu mai vreau.
‎Asta e chemarea ta.
‎Știi asta, iubito.
‎Cred că aseară am băut prea mult. ‎Iartă-mă.
‎- Asta a fost o scuză? ‎- Dacă vrei să-i zici așa...
‎Eu cred te descurci minunat, Jasmine.
‎Mersi, Tilsa.
‎Pe la 7:30.
‎Când vorbești cu procurorul ‎despre Grace Waters?
‎- După-amiază. ‎- Finalizează!
‎Ne întâlnim la tribunal.
‎Jasmine.
‎Te caută Malcolm Waters.
‎Cine e?
‎- Nu știu. ‎- Are programare?
‎Bine.
‎- Malcolm? ‎- Da, ești Jasmine?
‎Da, bună!
‎Grace Waters e mama mea.
‎O s-o ajuți, da?
‎Te rog.
‎Îmi iubesc mama și știu că e nevinovată. ‎Sunt sigur.
‎N-ar fi putut să facă asta nimănui.
‎Nu omora nici păianjenii când eram mic. ‎Îl punea pe tata să-i ducă afară.
‎Trebuie să o ajuți.
‎Vrea să pledeze vinovată.
‎Nu... N-o lăsa să facă asta, te rog.
‎Dacă aș vorbi cu ea... ‎Nu vrea să mă vadă.
‎Trebuie să o ajuți ‎sau să mă duci să o văd.
‎Nu o lăsa să pledeze vinovată.
‎Îmi pare rău, nu pot să fac nimic.
‎Vrea un acord.
‎Îmi pare rău.
‎Exclus! Închisoare pe viață, ‎fără eliberare condiționată.
‎Vorbești serios? Nu are cazier. ‎E un cetățean model.
‎Nu are antecedente.
‎Vrem 15 ani.
‎Nici gând!
‎Dacă vrea înțelegere, ‎primește pedeapsa maximă.
‎Măcar să fie la Penitenciarul Millstone, ‎mai aproape de fiul ei.
‎O să mă gândesc.
‎Cer pedeapsa maximă,
‎închisoare pe viață ‎fără eliberare condiționată.
‎E cea mai bună ofertă?
‎Nu acceptă altceva.
‎Dacă mergem în instanță, ‎ar putea să ceară pedeapsa cu moartea.
‎Cred că ar trebui să accepți.
‎Bine.
‎Bine?
‎Bine, fă-o.
‎Da?
‎Bună! Vorbesc cu dna Sarah?
‎Da.
‎Sunt Jasmine Bryant. ‎O reprezint pe Grace Waters.
‎E posibil să vă vizitez ‎în dimineața asta?
‎Sigur, sunt acasă.
‎Stau pe West Weston Lane, la 2342.
‎- Bine, mulțumesc. ‎- În regulă.
‎Te aștept.
‎Bună!
‎Bună! Mă ajuți, te rog?
‎- Sigur. ‎- E foarte greu.
‎- Desigur. ‎- Doamne...
‎Am trei chiriașe.
‎Da.
‎La bordură e suficient.
‎Bine.
‎Mulțumesc foarte mult.
‎Cu plăcere.
‎Da, ea e...
‎E una dintre chiriașe.
‎Nu au familii. E trist.
‎- Intră, draga mea. Nu sta în ploaie. ‎- Bine.
‎Bei cafea?
‎- Da, mulțumesc. ‎- În regulă.
‎Ziceau că va fi soare azi.
‎- Se pricep... ‎- Așa e.
‎Așa e.
‎Așadar...
‎Ce te aduce la mine?
‎Lacrimile.
‎Am văzut-o pe dna Grace plângând
‎așa cum n-am mai văzut ‎nicio altă persoană vinovată.
‎Să știi că mă simt foarte prost.
‎În mare măsură e vina mea.
‎De ce spui asta?
‎Bătrânețea e o scorpie, draga mea. ‎Te ia pe nepregătite.
‎Într-o zi ești foarte drăguță, ‎așa ca tine, tânără și atrăgătoare,
‎iar în următoarea zi, ești ca mine, ‎întrebându-te când a trecut timpul.
‎Sunt mai în vârstă ca ea.
‎Dar n-am vrut ca ea să fie ca mine.
‎Singură...
‎locuind într-o casă ‎plină cu femei bătrâne și pisici.
‎Are un suflet bun.
‎Am încercat s-o încurajez să iasă în lume,
‎de multe ori, dar...
‎nu voia.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Apoi, când fiul ei s-a căsătorit...
‎atunci s-a schimbat totul.
‎Adică... am văzut-o schimbându-se ‎sub ochii mei.
‎Era după nuntă. ‎Stăteam de vorbă la un pahar de vin.
‎Era tristă gândindu-se ‎la ceea ce credea că va fi viața ei,
‎la ceea ce era, dar nu era rea deloc.
‎Nu. Avea o casă drăguță, foarte frumoasă.
‎- Și o slujbă bună. ‎- Înțeleg.
‎Dar fostul ei soț trăia mai bine ca ea.
‎Părea că soția lui ‎trăia visul lui Grace...
‎Îți notezi?
‎Da, mulțumesc.
‎Da.
‎Așadar, era după nuntă.
‎Veniserăm aici. Nici nu ne dezbrăcaserăm.
‎Ea a părut că se prăbușește efectiv.
‎Nunta avusese loc acasă la soțul ei,
‎fosta casă a lui Grace.
‎Grace, chiar așa, de ce a trebuit ‎să facă nunta acasă?
‎Perdelele alea...
‎Erau perdelele puse de mine.
‎Mulțumesc.
‎N-a înlocuit perdelele?
‎Nici măcar n-a înlocuit perdelele.
‎Ne clădiserăm o viață în casa aia.
‎Și iată-mă aici...
‎Plină de furie.
‎Nu sunt furioasă. Sunt doar rănită.
‎Și furioasă. Spune-o!
‎Bine.
‎- Așa e, sunt furioasă. ‎- Ai dreptate să fii.
‎Ai tot dreptul, așa că fii nervoasă.
‎La dracu'!
‎Vițica aia ar putea să-i fie fiică. ‎Nu-i așa?
‎E doar cu cinci ani mai mare ca fiul meu.
‎Fiul nostru.
‎E atât de nedrept!
‎El și-a văzut pur și simplu de viață.
‎Parcă aș fi fost un limitator de viteză ‎care doar l-a încetinit.
‎Pur și simplu...
‎Cum am ajuns în situația asta?
‎Îmi vreau viața înapoi.
‎Îmi vreau tinerețea înapoi.
‎Vreau să râd.
‎Vreau să iubesc pe cineva, ‎vreau... să fiu iubită.
‎Cu tinerețea nu pot să te ajut.
‎Dar pot să te ajut cu celelalte.
‎Trebuie să ieși din casă ‎și să cunoști oameni.
‎- Pe cine? ‎- Nu știu.
‎Dar văd reclame la televizor.
‎Intră pe christiandateonline.com.
‎Poftim?
‎- Ai putea! ‎- N-aș putea.
‎Nu. Ce naiba?
‎Sarah!
‎Dacă aș vrea să cunosc pe cineva, ‎aș vrea să fie...
‎ca pe vremuri.
‎E cam târziu pentru o astfel de întâlnire.
‎Cum s-au întâlnit?
‎La o galerie de artă.
‎Stai puțin!
‎Să vedem...
‎Bună!
‎Uite un pliant pe care-l am ‎de când i s-a luat casa.
‎Au scos totul în stradă.
‎Am adunat ce am putut, ‎lucruri pe care am crezut că le va vrea.
‎E pliantul de la expoziția lui, ‎la galeria unde s-au cunoscut.
‎Fotografia e făcută de el.
‎I-a dăruit ei originalul ‎a doua zi după ce s-au cunoscut.
‎Era fotograf.
‎- Poți s-o păstrezi. ‎- Mulțumesc.
‎Mi-ar plăcea să mai stăm de vorbă, ‎dar doamnele mele n-au luat micul dejun.
‎Te superi dacă vorbim mai târziu?
‎Bine. Nicio problemă.
‎- Mulțumesc că m-ai primit. ‎- Eu îți mulțumesc că ai venit.
‎- Nu e nimic, haide. ‎- Bine.
‎Îți mulțumesc că îți pasă de Grace ‎și că te ocupi de asta.
‎Mulțumesc.
‎- Cu plăcere. ‎- O zi bună!
‎- Mulțumesc, la revedere. ‎- La revedere.
‎- Bună, iubito! ‎- Vino, uită-te aici.
‎Un salut? Puțină iubire?
‎Bună!
‎Bine, acum uită-te aici ‎și zi-mi ce vezi.
‎- Luminol. ‎- Da.
‎Și mult sânge.
‎În unele locuri e mai închis, ‎în altele, mai deschis.
‎Da, și?
‎Dacă a pierdut atâta sânge ‎de la o lovitură la cap...
‎de ce curge dinspre exterior spre interior ‎așa cum pare din poză?
‎Aș zice că pui întrebări de avocat bun.
‎Rory, bună!
‎Cafea, te rog! Da?
‎Vreau să vezi astea.
‎Vezi cum sângele se strânge ‎dinspre exterior?
‎- Da. ‎- Vreau să angajez un expert
‎în pete de sânge și luminol...
‎Unde ai fost în ultimele nouă luni? ‎Nu ne permitem experți în pete de sânge.
‎Ce tot vorbești? Ce e asta?
‎Cazul Grace Waters, apărarea ei.
‎Femeia pledează vinovată. ‎Nu știu despre ce vorbești.
‎Du-te la închisoare ‎și obține semnătura pe acord.
‎E acolo, obține semnătura. ‎Oprește circul ăsta.
‎Telefonul îmi sună întruna. ‎Până și primarul mă sună.
‎Rory, am găsit ceva interesant și cred...
‎Jasmine...
‎Dacă ai fi așa de aprigă și în instanță, ‎ai putea să fii un avocat adevărat.
‎Du-te.
‎Cafea!
‎- Îmi pare rău. ‎- Mulțumesc.
‎Ce dracu' e asta?
‎PENITENCIARUL HOLLOWAY ‎PARCARE VIZITATORI
‎Acesta e acordul primit de la procuror.
‎A zis că te va aduce într-o închisoare
‎care e mai aproape de fiul tău.
‎Poți să semnezi aici.
‎Ai un stilou?
‎Da. Scuze.
‎Cu cine ai vorbit?
‎Cu prietena ta, Sarah.
‎Grace, te rog, spune-mi ce s-a întâmplat.
‎Ce ți-a făcut?
‎Te rog!
‎Spune-mi.
‎Pantofi cu toc.
‎Nu știu de ce îmi amintesc ‎pantofii cu toc din ziua aceea.
‎Era o zi normală, ca oricare alta.
‎Când te trezești...
‎nu știi...
‎că e ziua în care viața ți se va schimba.
‎Ți se va sfârși.
‎Totul părea foarte normal.
‎Mulțumesc.
‎DU-TE! ‎DE LA SARAH
‎În ziua aceea, după serviciu, ‎m-am dus la un vernisaj.
‎Eram cam obosită,
‎dar am vrut să văd expoziția ‎despre care-mi zisese Sarah.
‎Era îngrijorată că stau prea mult în casă.
‎Insistase să merg, așa că...
‎m-am dus.
‎Bună!
‎Îmi cer scuze.
‎Înțeleg. Trebuie să le vezi ‎în lumina adecvată.
‎Cea mai bună lumină din cameră e...
‎chiar aici.
‎Proprietarul mi-e prieten. ‎N-am putut să-i spun că lumina e proastă.
‎Ei bine... de aici nu arată rău.
‎Ce știi despre lumini și umbre?
‎Păi...
‎Nu știu nimic, ‎în comparație cu fotograful.
‎E extraordinară.
‎Ce te face să crezi că e femeie?
‎Numele.
‎Shane.
‎Uită-te la umbre și vezi cum capturează ‎emoțiile acestor triburi.
‎Doar o femeie vede așa. E foarte frumos.
‎Și mai cred că e etiopiană.
‎Trebuie să-ți obțină cineva ‎acces la oamenii ăștia.
‎Unele dintre locurile acestea ‎sunt foarte izolate.
‎Cred că doar un nativ poate ‎să ajungă atât de aproape.
‎Știi multe despre Etiopia.
‎Doar ce am citit.
‎Iubesc Africa, istoria africană.
‎- Vreau să merg acolo cândva. ‎- Ar trebui. Îți va schimba viața.
‎Ai fost?
‎- Da. ‎- Norocosule!
‎Sunt norocos că te-am întâlnit.
‎- Ai un colier Uzo? ‎- Da. Te pricepi.
‎Îl am din Africa. E unicat.
‎E foarte frumos.
‎Avem nevoie de tine.
‎Permite-mi să-l răpesc pe frumosul ăsta.
‎- Te rog. ‎- Desigur.
‎Vino.
‎Doamnelor și domnilor, vă mulțumesc ‎că ați venit la vernisaj.
‎Suntem foarte bucuroși să-l avem cu noi ‎pe acest artist extraordinar.
‎Iubim lucrările lui aici, la Holloway.
‎Vi-l prezint pe Shannon Delong, ‎doamnelor și domnilor!
‎Doamnelor și domnilor, vă mulțumesc ‎că ați venit aici în seara aceasta.
‎Pentru cei care nu mă cunosc...
‎sunt introvertit, adică am probleme ‎când trebuie să vorbesc în fața...
‎unei mulțimi medii.
‎Dar sper să vă placă expoziția. ‎Se numește „Guzo”.
‎Sunt fotografii ‎din călătoriile prin Etiopia.
‎Nu uitați...
‎O mare parte din încasări ‎va fi donată, așa că...
‎vă rog, cheltuiți mulți bani.
‎Să se audă!
‎De acord? Mulțumesc.
‎Distracție plăcută!
‎A doua zi, la birou...
‎Habar n-aveam cum aflase unde lucrez, ‎dar am găsit-o acolo.
‎Flirta cu mine.
‎Nu mai flirtase nimeni cu mine ‎în ultimii 25 de ani.
‎Simțeam fluturi în stomac.
‎Femeie în toată firea, fluturi!
‎Era frumos și tragic în același timp.
‎Dintr-o dată, zâmbeam și chicoteam.
‎Mă simțeam ca o școlăriță.
‎Mă întrebam de ce. Cine era acest bărbat?
‎De ce flirta cu mine?
‎CINĂ? SUNĂ-MĂ!
‎O voce în capul meu striga: „Ce vrea?”
‎Dar eram intrigată.
‎Am sunat-o pe Sarah ‎să văd dacă ar trebui să ies cu el.
‎N-o să-ți vină să crezi ‎ce a făcut fotograful tău.
‎Vrei să te duc eu?
‎Căci de dus, te duci.
‎- Sună-l. ‎- Poftim?
‎Sună-l.
‎Bine!
‎Îl sun. Ești nebună și insistentă.
‎Am așteptat o zi până să-l sun. ‎Nu voiam să par disperată.
‎Să te sun?
‎Nu prea cred, amice.
‎Dar curiozitatea a învins.
‎A doua zi, la birou, mi-am zis: ‎„Fie ce-o fi!”
‎Bună!
‎Ce mai faci?
‎- Nu te preface că știi cine e. ‎- Ești Grace, nu-i așa?
‎Da.
‎Ai primit fotografia.
‎Da. mulțumesc.
‎Nu.
‎Nu accept mulțumiri prin telefon.
‎Bine.
‎Doar la cină.
‎Bine.
‎Știu un restaurant perfect. ‎E mic, demodat și modest.
‎Îmi convine.
‎Mulțumesc.
‎Spune-mi ceva.
‎- Cum m-ai găsit? ‎- ‎Din cartea de oaspeți.
‎Spune-mi de ce ți-a luat atât să mă suni.
‎Adică întâlnisem o femeie frumoasă ‎și voiam să o cunosc mai bine,
‎iar ea m-a lăsat baltă...
‎Știu că ai avut multe femei ‎tinere și frumoase.
‎Adică...
‎mă întrebam...
‎De ce eu?
‎În primul rând, da.
‎Mi-am trăit viața.
‎Dar, pe măsură ce crești în vârstă, ‎așa ceva nu te mai interesează.
‎Ai zis ceva interesant.
‎Ai zis: „De ce eu?”
‎Noi, oamenii, tindem să ne facem asta.
‎Înțelegi? „De ce eu?”
‎Ar trebui să te întrebi de ce nu tu.
‎Divorțul îți face asta.
‎Te face...
‎să te întrebi cine ești.
‎De ce ai divorțat?
‎Oamenii se distanțează.
‎- De ce nu ești căsătorit? ‎- Întrebarea asta...
‎Cred că din cauză că am umblat mult.
‎Am fost un fel de nomad. Copil de militar.
‎Peste tot: New York, Boston...
‎Atlanta, DC, Seattle,
‎Coreea, Madrid, Japonia, Africa de Vest, ‎în ordinea asta.
‎Numește o cultură, am văzut-o, am trăit-o.
‎Dar a fost și greu
‎să prind rădăcinii ca tânăr adult.
‎N-am vrut să mă căsătoresc.
‎Sincer vorbind, ‎am fugit de responsabilitate.
‎Multor femei le place asta.
‎Ai fi surprinsă.
‎Știu.
‎Copil fiind, trebuie să-ți fi fost greu. ‎Să trăiești în atâtea locuri?
‎Mi-a fost. Dar a fost plăcut ca adult.
‎Nu... Nu se rezumă totul la asta. ‎Te gândești la prostii.
‎Da.
‎Vreau să zic că a vedea lumea...
‎printr-o lentilă de 35 mm...
‎E ceva unic.
‎- Pare distractiv. ‎- A fost. Am cunoscut mulți oameni.
‎Dar niciodată un străin.
‎Noi doi, de exemplu.
‎- Ce? ‎- Nu te simți confortabil cu mine?
‎Sincer?
‎Sincer, abia te-am cunoscut.
‎Să continuăm să fim sinceri.
‎Faci tot timpul asta. E o rutină.
‎Analizezi.
‎Nu spune că nu o faci, ‎fiindcă te văd. Analizezi.
‎Vezi tu, e...
‎E greu.
‎Înțelege-mă.
‎Intri într-o cameră...
‎și îl vezi pe soțul tău făcând sex ‎cu secretara lui,
‎care acum îi e soție.
‎Îmi pare rău să aud.
‎Mulțumesc.
‎Vin?
‎Da.
‎Am început foarte rapid ‎să am încredere în el.
‎Nici nu știu de ce.
‎Era amabil...
‎și știa ce să spună.
‎Era blând.
‎Nici nu știam ‎că un bărbat poate să fie așa de perfect,
‎că poate să simtă așa.
‎Nu voiam ‎ca prima noastră întâlnire să se termine.
‎Nici el nu voia.
‎Mulțumesc, Kaitlyn.
‎Fostul tău soț are o companie de credit?
‎Ți-a rămas mintea la asta?
‎Bine...
‎Uite un pont: când un bărbat te întreabă ‎despre fostul soț,
‎vrea să știe cum se compară cu el.
‎Și, din câte îmi dau seama...
‎spre deosebire de mine, ‎el e bogat, și tu la fel.
‎Ei bine, el are o companie de credit.
‎Nu eu.
‎Eu nu sunt bogată.
‎Am părăsit căsătoria și tot ce includea.
‎- N-ai luptat pentru bani? ‎- Pentru niciun sfanț. N-am vrut nimic.
‎Am vrut doar să plec. Eram...
‎sătulă de minciuni.
‎Înțeleg.
‎Nu știu de ce bărbaților le e așa de greu ‎să fie sinceri.
‎Tu spui mereu adevărul?
‎Absolut, 100%. ‎Uneori am probleme din cauza asta.
‎Am chestia asta: ‎spun mereu ceea ce gândesc.
‎Bine.
‎Dumnezeule, e ora 2:00.
‎Trebuie să fiu la lucru... la 7:00.
‎Dă-ți demisia.
‎O să te mai văd?
‎Vrei să mă mai vezi?
‎Nu vreau să pleci acum.
‎Noapte bună!
‎Nici nu mai știam cât trecuse ‎de când nu mai fusesem atinsă,
‎de când mă luase de mână un bărbat.
‎Am simțit ceva ‎ce nu mai simțisem de ani întregi.
‎Am încercat ‎să identific senzația, emoțiile,
‎dar nu puteam să le identific
‎fiindcă erau învăluite în frică.
‎Eram îngrozită.
‎Alarmele îmi sunau în minte,
‎spunându-mă că sunt prea bătrână ‎pentru așa ceva.
‎În minte, vedeam că mă trage pe sfoară,
‎că urmărește ceva.
‎Așa că mi-am repetat întruna ‎ce spusese el.
‎„De ce nu tu?” De ce nu eu?
‎Poate că mi se răspunsese la o rugăciune ‎constantă în cei șapte ani de la divorț.
‎Poate că el era acela.
‎Cumva, mă cunoștea ‎mai bine decât eu însămi.
‎Îmi ocupase mintea ‎și își croia drum spre inima mea.
‎Îl cunoșteam de nici două zile.
‎Știu că sunt nesăbuită.
‎Nu ești nesăbuită.
‎Dar cum se cheamă asta?
‎Fire umană.
‎Nu mai vreau să discutăm asta.
‎Nu, Grace...
‎te rog.
‎Continuă.
‎Spune-mi...
‎Era un gentleman perfect.
‎...la ce visezi?
‎Visurile dau dureri de cap. Nu.
‎Știu că, undeva, în adâncul inimii, ‎încă visezi.
‎Spune-mi.
‎Visam... să fiu o mamă extraordinară.
‎Am reușit asta.
‎Am un copil minunat.
‎Mai are doi ani de facultate.
‎E momentul meu de glorie.
‎Așa e.
‎Radiezi când vorbești despre el.
‎Inima mea radiază.
‎Nu-mi place zdreanța lui de soție.
‎- Dă frâu liber emoțiilor! ‎- Ai dreptate.
‎Doamne, nu vorbesc așa despre femei.
‎Tocmai ai făcut-o.
‎Da...
‎Treaba e...
‎că el merită ceva mai bun.
‎Dar trebuie să-l las să fie adult.
‎Așa să faci. Băieții sunt băieți. ‎Trebuie să-i lași să greșească.
‎- Vorbești ca unul care a făcut câteva. ‎- Mai mult de atât. Multe.
‎Dar, la fel ca fiul tău...
‎mi-am adorat mama.
‎De unde știi că el mă iubește?
‎Cum ar putea să nu?
‎Nu mai vorbim așa de mult...
‎de când a apărut ea.
‎Păcat.
‎Eu vorbeam cu mama mea...
‎zilnic, chiar și de trei ori pe zi.
‎- Ce frumos! ‎- Da.
‎Te conduc acasă de câteva seri.
‎- Da. ‎- E plăcut.
‎Dar n-am văzut deloc interiorul.
‎Mă întrebam de ce.
‎E un bărbat înăuntru? ‎E cumpărată de fostul soț?
‎Se ascunde în tufiș ca OJ Simpson?
‎- Chiar așa! ‎- Are un Bronco alb?
‎- Oprește-te! ‎- Care e treaba?
‎Știi că nu am pe nimeni ‎și că nu e nimeni în casă.
‎Iar casa mi-am cumpărat-o singură.
‎Scuze.
‎Știi că a fost construită în anii 1800?
‎Am renovat-o chiar eu.
‎Cu sânge, sudoare și lacrimi.
‎Dar îmi place mult.
‎E prima casă pe care am cumpărat-o.
‎E frumoasă.
‎Mulțumesc.
‎Mi-ar plăcea să văd și interiorul.
‎Ai fost un gentleman perfect, Shannon.
‎Dar...
‎Tot nu?
‎Deocamdată.
‎Bine.
‎Pe mâine, atunci.
‎- Bine. ‎- La aceeași oră?
‎La alt restaurant?
‎Franțuzesc?
‎Îți place franceza?
‎Oui.
‎Enchanté.
‎Noapte bună!
‎Au revoir.
‎La 20 de ani puteam să fac asta. ‎Să ies în fiecare seară.
‎Nu și la vârsta asta.
‎Eram foarte obosită la serviciu.
‎Dar nu conta. Mă simțeam vie din nou. ‎Mă simțeam liberă.
‎Pierdeam noapte după noapte.
‎Adormeam pe birou.
‎Uneori, și la ședințele cu șeful meu.
‎Eram năucă...
‎dar nu-mi păsa.
‎După atâția ani la banca aceea, ‎nu-mi păsa deloc.
‎Iubeam fiecare moment ‎în care cineva se gândea la mine,
‎eram sunată și mi se trimiteau mesaje.
‎Eram în rai.
‎Trei luni au trecut ca trei zile.
‎Îl ținusem la distanță,
‎dar știam că va veni momentul, ‎iar el încerca...
‎Mergea la biserică cu mine,
‎și nu era deloc genul lui.
‎Nu avea nicio legătură cu biserica.
‎Deși nu era credincios, totul era magic.
‎Aveam foarte multe în comun.
‎Eu începeam o propoziție, ‎iar el o termina.
‎Era ireal. Era sufletul meu pereche.
‎Găsisem ceea ce căutam ‎și mă simțeam foarte bine.
‎Devenea din ce în ce mai greu ‎să mă abțin și să-l țin la distanță.
‎Mă îndrăgosteam tare.
‎Vorbeam la telefon până dimineața.
‎Am adormit la telefon de câteva ori.
‎Nu recunoșteam noua persoană ‎care devenisem
‎și, când îmi spuneam să o iau mai încet,
‎intervenea Sarah.
‎- E vina ta. ‎- Ba nu!
‎Nu te-am mai văzut ața de fericită.
‎Draga mea, chiar sunt.
‎Și chiar eram.
‎Eram foarte fericită.
‎- Mi-e frică. ‎- Ai încredere?
‎Eram gata să fac orice pentru el.
‎- Ai încredere în mine? ‎- Da.
‎- Ce e, dragule? Ce e? ‎- Întoarce-te.
‎Așteaptă...
‎Simt iarbă înaltă sau așa ceva. ‎Nu vreau să mă muște vreun șarpe.
‎- Ascultă. Am vorbit despre asta. ‎- Da.
‎- Analizezi prea mult.
‎- Bine... ‎- Simte. Doar atât.
‎Bine.
‎Ce e, dragule? Ce e asta?
‎- Am ochii închiși... ‎- Rotește-te.
‎- Ești aici? ‎- Da.
‎Ține ochii închiși și rotește-te.
‎Bine, acum deschide-i.
‎Shannon, ce frumos!
‎Dragule, sunt extraordinari.
‎Dumnezeule!
‎Uită-te la ei!
‎Am nevoie de un borcan. ‎Tu îi prinzi și îi pui înăuntru...
‎Ce faci?
‎- Grace Waters... ‎ -Ce faci?
‎...te măriți cu mine?
‎- Da. ‎- Da?
‎Am zis „da” fără să clipesc.
‎Nu puteam să-i rezist, nu știu de ce.
‎Era electric.
‎Și știa foarte bine ‎să mă facă să mă simt bine.
‎Era ceva incredibil.
‎- De ce mă pozezi? ‎- Întoarce-te.
‎Îmi trăisem cea mai mare parte a vieții, ‎și uite unde eram.
‎Victoria's Secret...
‎Crezusem că nu mai puteam să iubesc. ‎Așa crezusem.
‎Erau cele mai fericite zile din viața mea.
‎Până când...
‎Te rog, spune-mi ce s-a mai întâmplat.
‎O știi pe Danielle Mitchell.
‎A murit aici.
‎A fost clientul tău.
‎Știu și eu câte ceva despre tine, Jasmine.
‎N-ai avut niciun caz în instanță.
‎Pe aici s-a zis, ‎când te-au văzut pe tine...
‎că mi-au trimis pe cel mai slab...
‎dintre avocații din oficiu.
‎Tu nu câștigi niciodată.
‎Tu faci acorduri.
‎Asta faci.
‎Ceea ce îmi convine.
‎Acum, dă-mi stiloul.
‎Așa a zis?
‎Da, dar are dreptate.
‎Ce fac, de fapt?
‎Am acordul semnat.
‎O să-l duc la procuror.
‎Vreau doar să se termine odată.
‎Vreau să ne mutăm la Brookhaven,
‎să facem câțiva copii,
‎iar tu să întreții familia.
‎- Sigur. ‎- Da?
‎Am rezista două săptămâni.
‎- Una. ‎- Da, cam așa. O săptămână.
‎Sunt convinsă ‎că povestea asta e mai complicată.
‎Sunt sigură de asta.
‎- Chiar este. ‎- Păi...
‎Ți-a povestit atâtea, ‎convinge-o să-ți spună și restul.
‎Nu.
‎Am terminat.
‎Ba nu.
‎S-a semnat acordul?
‎În acest moment...
‎Dacă vrei să stai aici ‎tot restul vieții tale, așa să fie.
‎Ai semnat acordul. ‎Mai trebuie să îl duc la procuror.
‎Și ai dreptate, n-am câștigat niciun caz.
‎De fapt, nici n-am fost cu vreunul ‎în instanță, dar...
‎Cele mai multe au fost contravenții.
‎Și câteva infracțiuni, ‎rezolvate prin acord.
‎Grace, n-am mai întâlnit ‎pe cineva ca tine.
‎N-am mai întâlnit pe cineva ‎despre care să știu, în sufletul meu,
‎că e nevinovat.
‎Chiar dacă tu zici că ești vinovată.
‎Grace, nu știu cum aș putea să te ajut.
‎Dar dacă îmi spui ce s-a întâmplat...
‎îți promit că o să încerc.
‎Grace, te rog, ‎spune-mi ce s-a mai întâmplat.
‎Te-ai oprit la ziua ‎în care te-a cerut în căsătorie.
‎Ne-am căsătorit.
‎A fost un vârtej.
‎Erau cele mai fericite zile din viața mea.
‎Eram îndrăgostită.
‎El era tot ce-mi imaginasem ‎și ce-mi doream la un bărbat.‎
‎Felul în care vorbea, în care mă atingea,
‎felul în care făcea dragoste cu mine...
‎În brațele lui, mă simțeam în siguranță.
‎Mă întrebam cum de e posibil. ‎Toți ar trebui să fie așa fericiți.
‎Iubito...
‎Era minunat.
‎Bărbatul visurilor mele.
‎- Ridică-te. ‎- Ce ai făcut?
‎Știi ce am făcut.
‎Așteaptă, stai să mă ridic.
‎Era foarte atent cu mine.
‎Foarte dulce.
‎- Cu plăcere. ‎- Mulțumesc.
‎Foarte amabil.
‎Viața mi se schimbase. ‎De la alb-negru și rutină...
‎devenise fericită și exuberantă.
‎Bună!
‎Stai puțin.
‎Știu că-ți place roșul.
‎- Așa e. Și trandafirii. ‎- Sunt pentru tine.
‎Și... asta e pentru mine.
‎Nu...
‎- Ba da. ‎- Nu...
‎Ba da.
‎Ca la un spectacol de magie,
‎eram atât de îndrăgostită și de oarbă
‎de ceea ce vedeam,
‎încât nu m-am uitat niciodată ‎la ce era ascuns.
‎Bine, gata.
‎Sunt foarte frumoase.
‎La fel ca tine.
‎Mulțumesc.
‎Pentru toate acele zile fericite,
‎aveam să plătesc ‎cu și mai multe, de coșmar.
‎Totul a început să se destrame ‎la fel de repede cum începuse.
‎Nu.
‎Nu încă.
‎Ți-au plăcut licuricii?
‎- Cu cine vorbești? ‎- Abia aștept să ne vedem.
‎Da, te sun mâine.
‎La revedere.
‎Cu cine vorbeai?
‎Grace...
‎Da?
‎Două lucruri nu-mi plac.
‎Bine...
‎Să fiu verificat...
‎și să mi se pună întrebări.
‎Bine.
‎Îmi... lipseai.
‎Și tu îmi lipsești.
‎De ce a trebuit să meargă jos ‎ca să vorbească la telefon?
‎Apoi a fost în defensivă.
‎Așa sunt bărbații uneori. ‎Probabil că nu înseamnă nimic.
‎Sau e vorba de altă femeie.
‎Știi ceva, Sarah?
‎- Totul s-a întâmplat foarte repede. ‎- Grace, nu face din țânțar, armăsar.
‎Bine? Probabil că nu e nimic.
‎Dna Waters?
‎Stai puțin. Da?
‎Dl Clyde vă așteaptă ‎în sala de ședințe chiar acum.
‎Bine. Mulțumesc.
‎Sarah, trebuie să închid.
‎Ce s-a întâmplat?
‎M-a chemat șeful meu.
‎Vorbim mai târziu.
‎Mi s-a părut ciudat
‎că șeful meu și toți directorii ‎voiau să mă vadă la amiază.
‎Habar n-aveam ce bombă urma să cadă.
‎Dle Clyde, ați vrut să mă vedeți?
‎Am făcut un audit intern ‎la departamentul tău.
‎Lipsesc 379.000 de dolari din conturi.
‎Trebuie să fie o greșeală.
‎Apare identificatorul tău, ‎s-a folosit parola ta,
‎adresa IP a computerului tău, ‎laptopul tău,
‎numele tău, codurile tale...
‎Ce se întâmplă cu tine, Grace?
‎Credeai că nu observăm ‎mișcarea unei asemenea sume de bani?
‎- Dle Clyde, niciodată... ‎- Ești concediată!
‎Ești concediată.
‎Nu găseam cuvinte să mă apăr.
‎Returnează banii sau ajungi la închisoare.
‎Te rog să pleci, înainte să pun paza ‎să te scoată afară.
‎Eram șocată de felul în care mă trata.
‎Mă cunoșteau!
‎Nu-mi venea să cred.
‎Lucrasem pentru companie mulți ani.
‎Putusem să am o viață bună,
‎iar ei mă aruncau afară ‎pentru ceva ce nu făcusem.
‎Ceva ce n-aș fi făcut niciodată.
‎Era oribil.
‎Mi-era rău.
‎Nu știam însă că ce era mai rău abia urma.
‎- Nu răspunde? ‎- Nu.
‎Probabil că e ‎cu cea cu care vorbea la telefon.
‎Nu-mi vine să cred.
‎Abia ne-am căsătorit, ‎iar el umblă cu alta,
‎în timp ce eu caut o ieșire ‎din mizeria asta!
‎Grace, liniștește-te.
‎Liniștește-te și spune-mi ‎cum crezi că s-a întâmplat.
‎Nu știu, Sarah.
‎Nu știu.
‎Adică...
‎poate că cineva încearcă...
‎Cineva mi-a furat identitatea. ‎Nu știu ce să zic.
‎Bună!
‎Unde ai fost?
‎- Te sun de ore întregi! ‎- Da?
‎Da.
‎- Am fost... ‎- Cu noua ta femeie?
‎Ai dus-o la licurici, ca pe mine?
‎Sarah, ne lași puțin singuri, te rog?
‎Nu. Nu plec nicăieri.
‎Vreau să vorbesc cu soția mea.
‎Nu plec nicăieri.
‎Așa vrei să procedăm? ‎Îmi vorbești așa în fața prietenei tale?
‎Sunt prietena ei.
‎Nu uita asta.
‎E în regulă, Sarah.
‎Ești sigură?
‎Da.
‎Du-te.
‎Bine.
‎În regulă.
‎- Să mă suni. ‎- Da.
‎Cine e?
‎Cine e cine?
‎Femeia.
‎Ai dus-o acolo?
‎Te-am auzit la telefon.
‎Vorbeam cu asistentele.
‎Sora-șefă are 60 de ani.
‎Am făcut poze cu copiii.
‎Le-am făcut pentru tine.
‎Au cancer, Grace.
‎M-am gândit că îți vor plăcea fiindcă...
‎acolo te-am cerut de soție.
‎Știi ce nu se va întâmpla?
‎Am discutat deja despre asta.
‎N-o să accept... Știi ceva, las-o baltă!
‎Stai, dragule. Îmi pare rău.
‎Îmi pare rău!
‎Îmi pare rău.
‎Am avut cea mai proastă zi din viața mea.
‎Am fost concediată.
‎- Concediată? ‎- Da.
‎Nu știu ce s-a întâmplat.
‎Cineva mi-a intrat în conturi, ‎mi-a furat parolele...
‎Nu știu.
‎Nu știu ce să fac.
‎Îmi pare rău, iubito.
‎Am...
‎Am sunat la bănci toată ziua.
‎Cred că cineva...
‎mi-a furat identitatea.
‎- Nu știu ce să fac. ‎- Iubito, e în regulă.
‎O să rezolvăm.
‎- Bine. ‎- Sunt aici.
‎- Îmi pare rău. ‎- Mie îmi pare rău să aud asta.
‎O să îndreptăm lucrurile. ‎Spune-mi pe cine să sun.
‎Nu știu...
‎Voiam să-mi verific conturile de credit...
‎Nu știu unde să sun.
‎Să sun la fisc? Nu știu.
‎- Rezolvăm împreună. ‎- Bine.
‎- Este... ‎- Respiră.
‎- Vino aici. Respiră. ‎- Mulțumesc.
‎Era foarte...
‎Îmi pare rău.
‎...îngrijorat.
‎- Să sunăm. Îi dăm noi de cap. ‎- Bine.
‎Până spre dimineață, ‎am încercat să-i dăm de cap.
‎Unde ai sunat?
‎La fisc, din nou. Să încerc...
‎A doua zi, m-am trezit devreme ‎și am chemat poliția.
‎Nu mă ajutau deloc, așa că...
‎m-am dus la bancă.
‎Asta e semnătura dvs?
‎Se potrivește cu specimenul.
‎Arată ca a mea, dar ce e asta?
‎Eu n-am semnat așa ceva.
‎Trebuie să știm când plătiți rata ‎la creditul cu ipotecă.
‎- Ați întârziat 30 de zile. ‎- Ce credit?
‎Casa mea e plătită de peste patru ani.
‎Așa era, dar ați luat un credit ‎de 375.000 de dolari garantat cu casa,
‎exact acum 42 de zile.
‎Despre ce vorbiți?
‎Plățile se fac prin debit direct,
‎iar soldul contului e acum pe minus ‎cu 4.600 de dolari.
‎Stați puțin!
‎Nu se poate!
‎Stați puțin!
‎Nu eu am făcut asta.
‎Dar, așa cum i-am spus ‎unui funcționar la ghișeu,
‎cred că cineva mi-a furat identitatea.
‎Cum e posibil să se întâmple așa ceva?
‎N-am semnat aceste hârtii ‎și n-am fost aici. Nu e semnătura mea.
‎Documentul e legalizat.
‎De către cine?
‎- Flynch Notary. ‎- Pot să iau asta? Scuze.
‎- Flynch Notary. ‎- Flynch Notary.
‎- E pe strada Sycamore 2989. ‎- Sycamore 2989...
‎Doamne, ai milă!
‎Ce se întâmplă?
‎Îmi pare rău, cât investigăm asta,
‎trebuie să faceți o plată, ‎altfel veți fi executată silit.
‎Am înțeles.
‎Ce se întâmplă?
‎M-am dus pe strada Sycamore.
‎Acolo era o casă părăsită.
‎Corespondența era neridicată de mult.
‎Toate plicurile erau adresate ‎unui anume A. McKathy.
‎Eram furioasă ‎că un străin îmi făcea așa ceva.
‎Era oribil!
‎M-am întors la bancă ‎să cer înregistrările video și...
‎Atunci, lumea mea... s-a prăbușit.
‎Tu ai făcut-o.
‎Poftim?
‎Ai pățit ceva?
‎Tu ai făcut-o.
‎Ce anume?
‎Tu ai fost la bancă
‎și ai luat un credit, ‎garantând cu casa mea.
‎Grace...
‎Nu știu despre ce vorbești.
‎Verifică-ți telefonul.
‎Grace...
‎Aveam nevoie de bani, Grace...
‎Ce bărbat îi cere soței lui bani?
‎Ce naiba...
‎Aveam datorii care au fost plătite ‎de niște oameni cu care nu te pui.
‎Am crezut ‎că, fiind parteneri, căsătoriți...
‎M-am gândit că vei vrea să îmi dai banii.
‎- De ce...? ‎- Dumnezeule!
‎- Și de la serviciu... ‎- Ba nu.
‎- Ba da! ‎- Ți-i dau înapoi.
‎Conturile mele...
‎Parolele mele...
‎Tu ai făcut asta, Shannon?
‎Tu ai făcut-o.
‎Nu...
‎Vreau să-mi dai înapoi...
‎toți banii.
‎Pot să ajung la închisoare.
‎Unde sunt?
‎Trebuie să-mi dai banii înapoi.
‎- Nu pot. ‎- Ce dracu'?
‎- Sunt ai mei acum. ‎- Ce dracu' înseamnă asta?
‎Cunoști legile acestui stat?
‎Eu da.
‎Ca soț legal al tău, ‎am tot dreptul la banii ăia!
‎Ai noroc că am două telefoane.
‎Vorbea, dar eu nu auzeam nimic.
‎Nu-mi venea să cred.
‎Fusesem victima unei escrocherii.
‎Totul fusese o minciună.
‎Știam asta, dar creierul meu refuza ‎să accepte ceea ce făcuse el.
‎Nu mai aveam nimic!
‎Îmi luase totul.
‎Eram complet pierdută.
‎Cum era posibil ‎ca acest bărbat atent și iubitor
‎să se transforme brusc ‎într-un demon rece și calculat?
‎Eram rănită peste poate ‎de această trădare.
‎Vreau să pleci din casa mea.
‎Vreau să pleci din casa mea acum!
‎Iar eu vreau o scrumieră.
‎Ești un nenorocit!
‎Râdea de mine.
‎Spui întruna: „casa mea”.
‎Certificatul de căsătorie spune ‎că e casa noastră.
‎Nu era destul că-mi luase toți banii, ‎acum mai și râdea!
‎- O să vezi tu! ‎- Văd.
‎Scrumieră!
‎Scrumieră, zdreanță!
‎Nu voia să plece.
‎Am chemat poliția, ‎le-am povestit...
‎Nu e casa lui. ‎Eu sunt proprietar de patru ani.
‎Mi-au zis că nu au ce să facă
‎și că trebuia să vorbesc cu un avocat, ‎fiind o cauză civilă.
‎Sarah mi-a recomandat un avocat.
‎Zece mii de dolari?
‎Avocatul mi-a zis ‎că avansul e de 10.000 de dolari
‎și că ar putea dura și doi ani ‎până ajungem în instanță.
‎El mi-a luat deja atât de mult... Sarah!
‎Nu puteam să fac nimic.
‎Nu știam ce să fac. ‎Eram depășită de situație.
‎Dumnezeule!
‎Nu încă.
‎Shannon, scoate-ți fundul împuțit ‎din casa mea!
‎Vorbesc serios!
‎- Respectă-mi intimitatea! ‎- Nenorocitule!
‎- O să pun încuietori la uși! ‎- Jegos nenorocit!
‎Nenorocitule!
‎Poftim?
‎M-ai adus în casa mamei tale?
‎Mama arată mai bine.
‎- Unde rămăseserăm? ‎- Vino.
‎Nu-ți face griji.
‎Atunci m-a lovit.
‎Am amorțit complet.
‎Ai avut vreodată senzația ‎că ești amorțită?
‎Că ceea ce se întâmplă ‎nu poate să fie real?
‎Pur și simplu nu poate să fie real.
‎Nu-mi venea să cred ‎că ajunsesem la vârsta asta
‎și lăsasem să mi se întâmple așa ceva.
‎A fost minunat.
‎O să te mai văd?
‎Da, dacă mama ta nu mai intră peste noi.
‎N-o să mai intre.
‎Fusesem atât de proastă, ‎încât să las asta să se întâmple?
‎Nu.
‎Sunt o persoană educată...
‎și inteligentă.
‎Fusesem atât de singură...
‎încât să-l las pe măscăriciul ăsta
‎să profite de mine?
‎Nu înțelegeam ce se întâmplase.
‎Trebuia să ni te alături.
‎M-ai omorât cu privirea aia.
‎La fel mă privești și acum.
‎Shannon, dă-mi banii înapoi, te rog.
‎Poftim?
‎E posibil...
‎să fiu dată în judecată la serviciu.
‎- Grace, iar începi? ‎- Dă-mi banii...
‎- Te rog. ‎- Grace...
‎Uite cum văd eu lucrurile.
‎Îmi datorai acei bani.
‎Da... Gândește-te.
‎Toate partidele de sex...
‎și toată bucuria pe care am adus-o ‎în viața ta mizerabilă!
‎Da...
‎Îmi ești datoare.
‎Adică...
‎Nu vreau să țip.
‎Ești o femeie plăcută, Grace.
‎Ești o femeie plăcută.
‎Printre cele mai plăcute ‎pe care le-am întâlnit.
‎De-asta mi-a fost așa de greu să fac asta.
‎Da...
‎Cel mai drăguț lucru ar fi ‎să-ți spun adevărul.
‎Să știi că te iubesc.
‎Chiar te iubesc.
‎Dar n-o să te iubesc niciodată ‎așa cum mă iubești tu.
‎Femeile de vârsta ta sunt...
‎Cum era expresia aia?
‎Pradă ușoară.
‎Fără soț...
‎vulnerabile...
‎singure...
‎fără nicio apărare.
‎Dacă te gândești puțin...
‎e vina ta.
‎Ai făcut să fie totul prea ușor.
‎Dar tu nu gândești.
‎Grace, mi-e foa...
‎Nu-mi venea să cred că-l ucisesem.
‎M-am urcat în mașină și am mers...
‎fără oprire.
‎M-am trezit în mijlocul pustietății.
‎Sarah...
‎E la subsol.
‎L-am omorât.
‎I-ai spus lui Sarah că l-ai ucis?
‎Da.
‎- Și nu ai luat cadavrul de acolo? ‎- Nu.
‎L-am lăsat acolo.
‎Sarah s-a dus la mine acasă.
‎M-a sunat și mi-a zis
‎că nu era niciun cadavru acolo.
‎Dispăruse.
‎- Vrei să zici că nu e mort? ‎- Nu. Știu sigur că e mort.
‎Dar nu era acolo.
‎S-a terminat timpul.
‎Grace, unde era cadavrul?
‎Unde era?
‎Nu știu.
‎Nu mi-ai zis că ți-a spus că l-a omorât.
‎Nu poți să-mi ascunzi așa ceva, Sarah!
‎Încerc s-o ajut. ‎Trebuie să știu astfel de informații.
‎Ai fost acasă la ea?
‎Da.
‎Ce s-a întâmplat acolo?
‎Nu poți să spui niciun lucru ‎pe care eu să-l folosesc împotriva ei.
‎Înțelegi?
‎Nu doar pentru ea îmi fac griji.
‎Dar pentru cine?
‎Dacă știi ceva și nu spui poliției...
‎e o infracțiune, nu-i așa?
‎Dacă procurorul află, da.
‎Ai fi pusă sub acuzație.
‎Nu eu.
‎Fiul ei, Malcolm.
‎Era acolo.
‎Malcolm?
‎A zis ceva?
‎Ai văzut ceva neobișnuit?
‎Era puțin agitat.
‎Doar l-am zărit, tocmai pleca.
‎Ce-ai văzut când ai intrat în casă?
‎Am coborât la subsol, ‎dar nu era niciun cadavru acolo.
‎Era doar sânge peste tot, pe scări.
‎Ce crezi că s-a întâmplat?
‎Cred că Malcolm...
‎a luat cadavrul înainte ca eu să ajung.
‎Sau...
‎Dacă Grace era în stare de șoc,
‎poate că a luat cadavrul sus, ‎l-a pus în portbagaj,
‎a mers în afara districtului ‎și l-a aruncat undeva.
‎Nu. N-a făcut așa ceva.
‎Eu o cred.
‎O iubesc foarte mult.
‎Îmi pare rău, Sarah.
‎Aș vrea...
‎Ai făcut tot ce puteai pentru ea.
‎- E în regulă. ‎- Îmi pară rău, Sarah.
‎- O să rezolv. ‎- Bine.
‎Acum știm de ce vrea să pledeze vinovată.
‎De ce?
‎Ca să-și protejeze fiul.
‎- Iubito, vii la culcare? ‎- Mai stau puțin.
‎Îmi cauți informații la serviciu ‎despre Shannon Delong...
‎fără să observe nimeni?
‎N-ar trebui.
‎Te rog.
‎Bine. O să văd ce pot să fac.
‎Mulțumesc.
‎Înțelegeți? Vrea să-i protejeze ‎pe fiul ei și pe Sarah.
‎Acum am nevoie de voi.
‎Jasmine, în birou la mine!
‎Veniți la mine la ora 19:00.
‎Bine.
‎O s-o apere în instanță.
‎Nu dacă „dl Acord” are ceva de zis ‎în privința asta.
‎Așa e.
‎Am înțeles. Mulțumesc.
‎Era de la procuratură.
‎De ce nu au acordul ‎semnat de Grace Waters?
‎Situația s-a schimbat. ‎Nu vrea să pledeze vinovată.
‎Vrea să meargă în instanță.
‎Nu-și permite un proces.
‎Biroul nostru nu-și permite un proces.
‎Vrei să pledezi? ‎E peste trei săptămâni.
‎- Asta vrei să faci? ‎- Da.
‎Minunat!
‎Brusc, vrei să fii eroină ‎și să pledezi în instanță?
‎Nu ești pregătită. Te văd. ‎De-asta ți-am dat cazul. Tu faci acorduri.
‎Uite ce vei face.
‎Te duci la penitenciar, ‎o convingi să semneze și termini treaba.
‎De fapt, lasă, mă duc eu. Mersi.
‎Grace, nu am mult timp.
‎Avem destule date ca să sădim ‎îndoieli rezonabile în mintea juraților.
‎Adică ai fi achitată.
‎Procurorul a semnat acordul?
‎Nu. Ascultă-mă.
‎O cunosc pe Sarah. Fiul tău a fost ‎acasă la tine în ziua aceea.
‎Cine ți-a zis asta?
‎Eu am făcut asta.
‎Eu i-am târât în asta ‎și nu-mi voi trimite fiul la închisoare.
‎Fiul tău te-a ajutat cu cadavrul?
‎Nu a făcut-o. ‎Să nu mă mai întrebi asta niciodată.
‎Șeful meu va intra pe ușă cât de curând.
‎Vreau să-i spui că te-ai răzgândit ‎și că nu mai vrei un acord.
‎N-am cerut decât să fiu adusă ‎într-o închisoare aproape de fiul meu.
‎Vrei să risc să pierd asta? Nu!
‎- Dacă ai fi liberă? ‎- Nu poți să faci asta.
‎Știu că nu pot ‎dacă nu mă lași să lupt pentru tine!
‎Te rog, lasă-mă să lupt pentru tine!
‎Pot să o fac.
‎Jasmine, bănuiam că o să fii aici.
‎Bună!
‎Sunt Rory Garraux, șeful lui Jasmine.
‎Cred că v-a dat informații eronate.
‎Aș vrea să înțelegeți ceva. ‎Biroul nostru a analizat cazul dvs.
‎Credem că un acord e o idee bună. ‎Veți fi aproape de fiul dvs.
‎Știu că e important pentru dvs.
‎Am venit aici ca să aflu
‎dacă mai vreți să pledați vinovată.
‎Dnă Waters, vreți să pledați vinovată?
‎Vreau să merg în instanță.
‎CAMERA DE INTEROGATORIU
‎Știu că ai convins-o să facă asta.
‎Când vei pierde procesul...
‎îți promit că te concediez ‎și s-a zis cu cariera ta.
‎Sper să nu ajung șomer. E curat.
‎Fir-ar să fie! E un escroc profesionist. ‎Probabil că are mai multe nume.
‎Bine... Știi vreunul, ‎ai amprente sau altceva?
‎Doamne!
‎Încearcă asta. Șansele sunt mici, ‎dar să vedem ce găsești.
‎Bine. Glumeam... ‎Încă o posibilitate să fiu concediat.
‎Mersi, iubitule. Bine.
‎O chem pe Sarah la bară.
‎- Ar putea fi periculos. ‎- Procurorul nu știe că au vorbit.
‎Da, dar dacă e bun, ‎scoate asta de la ea.
‎Nu. Ea e puternică.
‎Nu știu, Jasmine.
‎E foarte riscant.
‎Trebuie să arăt că Grace e bună. ‎Cum, dacă nu cu prietena ei?
‎- Nu-i așa? ‎- Da.
‎- Ba da, așa e. ‎- Nu știu ce să zic.
‎Ce mai avem, în afară de sângele scurs ‎și de lipsa cadavrului?
‎Bine... O îndoială rezonabilă, ‎atât ne trebuie.
‎O luăm de la început!
‎E a treia oară! Nu există nimic aici. ‎Nu există nicio probă certă.
‎Trebuie să găsim probe circumstanțiale ‎cât să facem una.
‎Ce e?
‎Nimic.
‎Pasiunea... Ne place.
‎Încep din nou.
‎Eu iau dosarul ăsta, ‎tu, lista convorbirilor.
‎Pledoariile de deschidere.
‎Doamnelor și domnilor jurați...
‎Azi vom dovedi ‎dincolo de orice îndoială rezonabilă...
‎că această femeie...
‎Grace Anne Waters...
‎l-a ucis pe Shannon Deshawn Delong ‎cu sânge rece.
‎Cum a făcut-o?
‎A luat o bâtă de baseball ca aceasta...
‎și l-a lovit... până la moarte.
‎Nu doar că probele vor arăta ‎cum a făcut-o.
‎Motivul ne va arăta de ce a făcut-o.
‎Depinde de voi
‎să arătați ce li se întâmplă ‎celor care încalcă legea,
‎oameni ca Grace Anne Waters, ‎ucigași cu sânge rece.
‎Oameni pentru care nu contează... ‎viața unui om.
‎Aveți o șansă în acest moment...
‎să o îndepărtați pe Grace Anne Waters, ‎o ucigașă...
‎de pe stradă... pentru totdeauna.
‎Dna Bryant?
‎Dnă Bryant!
‎Pledoaria de deschidere?
‎Ați auzit afirmațiile acuzării.
‎Spun că există probe ‎care arată că ea e vinovată.
‎Noi vrem să știți...
‎că aceleași probe vă vor dovedi
‎că ea nu e vinovată.
‎Grace Waters nu e o ucigașă cu sânge rece.
‎E bunică.
‎Hrănește oamenii fără adăpost.
‎Predă la școala de duminică.
‎Face prăjituri.
‎Priviți-o!
‎Priviți-o.
‎Acesta e un coșmar pentru ea.
‎Ar fi la fel pentru oricine ar fi judecat ‎pentru omor fără să fie vinovat.
‎Grace și-a iubit soțul.
‎Nu ea e vinovată de dispariția lui.
‎Și spun „dispariție”
‎fiindcă probele vor arăta ‎că nu există
‎și nici n-a existat vreodată o dovadă ‎că ar fi avut loc un omor.
‎Nu s-a găsit niciun cadavru.
‎Asta fiindcă ea nu l-a ucis.
‎Dincolo de orice îndoială rezonabilă.
‎Asta e concluzia la care trebuie ‎să ajungeți pentru a da un verdict.
‎Există multe îndoieli.
‎Toate sunt mai mult decât rezonabile.
‎Veți vedea.
‎A fost bine.
‎Nu te îndoi de ea.
‎Ar fi mai ușor dacă nu s-ar îndoi nici ea.
‎Primul martor.
‎Acuzarea îl cheamă ‎pe investigatorul Marshall Thomas.
‎Declarați că veți spune adevărul,
‎și numai adevărul, ‎cunoscând pedeapsa pentru sperjur?
‎- Da. ‎- Dle investigator Thomas...
‎Sunteți polițistul care a fost chemat ‎pe strada Bruben la nr 1828?
‎Da.
‎Ați găsit un cadavru?
‎Nu am găsit.
‎Deci ați presupus ‎că sângele acesta e al victimei.
‎N-am presupus. Am făcut teste ADN.
‎Testele ADN pot să arate ‎când a ajuns sângele acolo?
‎Nu. Petele fuseseră șterse.
‎Deci e posibil ca sângele ‎să fi căzut acolo în timp?
‎Presupun că da, dar nu e...
‎Adică de mai multe ori, ‎până la acea cantitate?
‎E foarte improbabil.
‎N-am întrebat dacă e probabil, ‎ci dacă e posibil în mod rezonabil.
‎Da.
‎Orice e posibil.
‎Nu mai am întrebări.
‎Petele de sânge.
‎Poziția lor e normală ‎pentru o traumă prin lovire?
‎Da.
‎Când le-am privit eu, am văzut...
‎Obiecție! Care e întrebarea?
‎Se acceptă.
‎Traiectoria sângelui putea fi cauzată ‎de mișcarea lui după ce era deja acolo?
‎Da.
‎Nu mai am întrebări.
‎Vă amintiți unde erați ‎în noaptea de 17 august?
‎Folosiți narcotice ilegale?
‎Ați lucrat cu dl Delong?
‎Vi s-a părut un tânăr responsabil?
‎V-ați culcat cu el?
‎- Obiecție! ‎- Se acceptă.
‎Când v-a făcut poza, flirta?
‎- I-ați permis? ‎- Obiecție! Cerem retragerea întrebării.
‎- Pe ce bază? ‎- Dle judecător...
‎E ultimul avertisment.
‎L-ați întâlnit în magazin?
‎Știați că e căsătorit?
‎Cu câți bărbați ați văzut-o la biserică?
‎Părea afectuoasă cu ei?
‎Obiecție!
‎Se respinge.
‎Cum merge?
‎Procurorul ne mănâncă cu fulgi cu tot.
‎Știi că nu l-am chemat pe fiul tău.
‎Mulțumesc.
‎Dar pot să o chem pe Sarah...
‎și pot să obțin îndoiala rezonabilă ‎întrebând-o dacă ea l-a ucis pe Shannon.
‎Nu!
‎Nu mă asculți. E prietena mea.
‎Grace, simt că aici e cheia.
‎- Dacă... ‎- Jasmine.
‎Dacă faci asta, îți promit că mă ridic
‎și strig că eu am făcut-o, ‎că sunt vinovată.
‎Bine.
‎Am înțeles.
‎Acuzarea are martori foarte puternici.
‎- Știu. ‎- Ce o să faci?
‎Trebuie să o chem pe Sarah.
‎Jasmine, dacă nu le dai ceva juraților...
‎Crezi că nu știu?
‎Să nu vorbească doar despre Grace.
‎Știu și asta. Nu pot să deviez, ‎altfel Grace o ia razna.
‎Nu pot s-o întreb despre relația ‎dintre Shannon și Grace,
‎fiindcă asta i-ar da acuzării ‎încă un motiv.
‎Mă descurc, Donnie.
‎Bine.
‎Vreau doar să te ajut.
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎Iubito, culcă-te.
‎Nu pot.
‎Totul va fi bine.
‎Așa va fi.
‎Sper ca Sarah să nu strice tot.
‎Tu, Donnie și Tilsa ați pregătit-o?
‎Da, dar...
‎Ea e tot ce am.
‎Nu te mai stresa.
‎Mâine termin devreme
‎și vin acolo cât pot de repede ‎ca să văd cum câștigi.
‎Acum, culcă-te.
‎Dnă Miller, explicați curții ‎relația dvs cu Grace.
‎Suntem foarte bune prietene.
‎Cât de apropiate sunteți?
‎Ea e sora pe care n-am avut-o niciodată.
‎De când vă cunoașteți, dnă Miller?
‎De șase ani.
‎De când o cunoașteți, dnă Miller,
‎ați văzut-o vreodată pe Grace ‎violentă sau furioasă?
‎Nu.
‎Nu e o persoană violentă ‎nici atunci când ar trebui să fie.
‎Ce vreți să spuneți?
‎Am văzut oameni ‎care erau foarte răi cu Grace,
‎iar ea doar se ruga pentru ei.
‎Acuzarea vrea să ne facă să credem, ‎dnă Miller,
‎că Grace e o ucigașă cu sânge rece.
‎- Obiecție! ‎- Se acceptă.
‎E ultimul avertisment, dnă Bryant.
‎Puneți întrebări.
‎Dnă Miller...
‎e Grace capabilă
‎să ucidă pe cineva?
‎Grace? Sigur că nu.
‎Nu ar face rău nimănui. N-ar face.
‎E capabilă să bată pe cineva ‎cu o bâtă de baseball?
‎Cu siguranță că nu.
‎Nu mai am întrebări.
‎Mulțumesc, dnă Miller.
‎Dnă Miller, spuneți ‎că erați prietene apropiate?
‎Da.
‎V-ar suna dacă ar avea probleme?
‎Nu.
‎- N-ar face asta? ‎- Ba da.
‎Da, m-ar suna.
‎V-a sunat în seara cu pricina, ‎în 17 august?
‎- Știu că vă protejați prietena. ‎- Obiecție!
‎Se acceptă.
‎Sunteți sub jurământ. Spuneți adevărul.
‎V-a sunat în noaptea de 17 august?
‎Da.
‎Despre ce ați vorbit?
‎Despre hrănirea persoanelor fără adăpost.
‎Ce a spus exact?
‎Era bucuroasă și...
‎am vorbit puțin despre fiul ei, Malcolm.
‎Cât timp ați vorbit?
‎Vreo 15 minute.
‎Înțeleg. Ei bine...
‎lista de convorbiri arată...
‎că ați vorbit mai puțin de două minute.
‎E corect?
‎Obiecție!
‎Pe ce bază?
‎Această listă de convorbiri ‎nu a fost disponibilă în preliminar.
‎Apropiați-vă.
‎Dle judecător, ‎apărarea nu a primit această listă.
‎Dle judecător, conform opisului, ‎documentul e în setul preliminar.
‎Dle judecător, nu am primit această listă ‎și nici n-am fi avut când.
‎Aici scrie că documentele v-au fost remise ‎acum câteva luni.
‎Mi s-a dat acest caz ‎acum trei săptămâni...
‎Dle judecător, nu răspundem ‎pentru incompetența dnei Bryant.
‎Avea lista.
‎Puteți să continuați.
‎Mulțumesc, dle judecător.
‎- Dle judecător, am putea...? ‎- Bun venit în instanță, dnă Bryant.
‎Vă rog să vă îndepărtați.
‎Bine.
‎Unde rămăsesem?
‎Listele de convorbiri.
‎Acestea arată ‎că ați vorbit mai puțin de două minute.
‎Nu-mi amintesc. ‎A trecut mult timp de atunci.
‎Poate vă amintiți ce ați făcut după aceea.
‎Ce ați făcut?
‎Era târziu, m-am dus la culcare.
‎Atunci de ce a fost folosit telefonul dvs
‎și s-a conectat la un turn ‎de lângă casa lui Grace puțin mai târziu?
‎Nu-mi amintesc.
‎Pe lista ei de convorbiri ‎e un apel de la dvs.
‎Ați sunat-o?
‎Dnă Miller, ați spus clar mai devreme ‎că sunteți prietene.
‎Vă înțeleg, țineți mult la ea.
‎- O acoperiți? ‎- Nu.
‎Atunci explicați-ne aceste apeluri.
‎Ea locuiește în Rotwell. E o zonă rurală.
‎Ea v-a sunat o dată, ‎dvs ați sunat-o de două ori. De ce?
‎- Nu-mi amintesc. ‎- Apelurile apar aici!
‎V-a sunat, ați vorbit nici două minute.
‎Apoi ați mers la ea acasă, ați sunat-o, ‎și v-ați întors acasă.
‎Ați sunat-o din nou după 45 de minute. ‎De ce?
‎Nu-mi amintesc.
‎Dnă Miller, înțelegeți ‎că puteți fi închisă pentru sperjur?
‎Știți ce înseamnă sperjurul?
‎Domnule judecător...
‎Martorul va răspunde.
‎Mi-a zis că l-a omorât.
‎Îmi pare rău, Grace.
‎Nu mai am întrebări.
‎Dnă Bryant, martorul e al dvs.
‎- Nu am întrebări, dle judecător. ‎- Bine.
‎Puteți să plecați.
‎Apărarea a terminat, dnă Bryant?
‎Apărarea a terminat.
‎Pledoariile de încheiere, ‎mâine la ora 9:00. Procesul se suspendă.
‎Ridicați-vă!
‎Ai încercat.
‎Cum să uiți de listele de convorbiri?
‎Nu...
‎Nu le-am văzut, domnule.
‎Am...
‎Am crezut că le-am văzut, ‎dar nu le-am văzut.
‎Am fost depășită.
‎Depășită...
‎Nu le-ai văzut? Eu le-am văzut.
‎Te-am urmărit. Am urmărit totul.
‎Nu înțeleg. ‎Lucrez la biroul acela de 25 de ani.
‎Oameni ca tine vin, apoi pleacă ‎și câștigă bine în alte părți.
‎Îi respect. ‎Dar sunt insultat de comportamentul tău.
‎Știi ce ai făcut? ‎E greșeală de începător.
‎Ai lăsat martorul să plece ‎făcându--ți clientul ucigaș.
‎Asta ai făcut.
‎La asta se vor gândi jurații la noapte.
‎Nu înțeleg.
‎O fi o chestie a milenialilor. ‎Eu nu o înțeleg.
‎Iubito, mănâncă ceva.
‎- Te rog. ‎- Nu vreau!
‎Ești tatăl meu? Nu vreau!
‎Iartă-mă.
‎Da?
‎Sunt foarte stresată.
‎Știu că ești supărat...
‎dar ai auzit cum a vorbit cu mine.
‎- De ce nu spui nimic? ‎- A punctat bine.
‎Nu mi-a plăcut cum a zis-o, ‎dar ți-a zis adevărul.
‎Doare uneori.
‎- Nu pot să cred că ești de partea lui. ‎- Nu sunt.
‎Sunt de partea ta, a noastră. ‎Cu orice te face mai puternică.
‎Adevărul e greu de înghițit, ‎dar te întărește.
‎- Ești un nemernic. ‎- Nu eu sunt.
‎- Ești un nemernic! ‎- Nu.
‎- Eu nu fug când dau de greu. ‎- Serios?
‎- Foarte serios. ‎- Pe bune?
‎Nu poți să fugi toată viața ‎și să te ascunzi după acorduri, Jasmine.
‎Am încercat! De-asta sunt în instanță ‎cu cazul ăsta.
‎Cineva a zis ceva ce te-a dat înapoi ‎și tu dai bir cu fugiții.
‎- Cazul e pierdut! Ai văzut jurații! ‎- Ba nu e.
‎- Ce să fac? ‎- Fă-ți meseria, iubito!
‎Până la capăt!
‎Serios, e slujba pentru care ești făcută.
‎Iubito...
‎Ți-am văzut pasiunea în ochi ‎când ai început să lucrezi la caz
‎și a dispărut odată cu piedica asta.
‎Găsește-o din nou.
‎S-a terminat.
‎Cazul e închis.
‎Mai urmează doar pledoaria finală. ‎Nu mai am ce să fac.
‎Atunci scrie o pledoarie extraordinară.
‎Sunt obosită.
‎Iubito...
‎Ați ascultat peste 45 de martori
‎care au arătat vinovăția ei.
‎Cea mai bună prietenă a ei a zis ‎că ea i-a spus că l-a ucis.
‎Ea o cunoaște cel mai bine.
‎Dna Waters l-a ucis pe Shannon Delong
‎și i-a aruncat cadavrul într-o mlaștină
‎ca să nu mai fie găsit.
‎Asta înseamnă sânge-rece.
‎Înseamnă calcul.
‎Înseamnă omor cu premeditare.
‎E treaba voastră să o faceți să plătească.
‎E treaba voastră să o declarați vinovată.
‎Avem mare încredere în voi
‎și în sistemul nostru juridic.
‎Mulțumesc.
‎Dnă Bryant?
‎Dnă Bryant!
‎Te simți bine?
‎Apărarea o cheamă pe Sarah Miller.
‎Dle judecător, ‎ambele părți au încheiat ieri.
‎Apropiați-vă.
‎Părțile au încheiat.
‎Înțeleg că dna avocat e începătoare. ‎E ridicol.
‎Așteptați, dle avocat.
‎Dnă Bryant, ‎înțelegeți că ambele părți au încheiat?
‎Da, dle judecător,
‎dar vreau să o rechem ‎pe dna Miller la bară.
‎Pe ce bază?
‎Trebuia să-i pun întrebări, ‎după ce a zis ce-a zis,
‎nu trebuia să închei ‎și aș vrea să o chem din nou fiindcă...
‎Nu așa merg lucrurile.
‎După ce ați încheiat, ‎nu mai puteți să chemați martori.
‎Faceți apel.
‎Pledoariile de încheie, vă rog.
‎Dar, dle judecător, dacă aș putea...
‎Retrage-te și pledează.
‎Acum, dnă avocat.
‎- Apărarea o cheamă pe Sarah Miller. ‎- Vă rog...
‎Dnă Bryant, am decis deja ‎în legătură cu asta.
‎- Nu voi tolera alte... ‎- Veniți la bară, dnă Miller.
‎- Veniți la bară. ‎- Dnă Bryant!
‎Dnă Miller, așezați-vă la loc. ‎Nu veniți la bară.
‎Dle și dnă avocat, ‎veniți la mine în birou.
‎Nu voi merge în biroul dvs ‎până când dna Miller...
‎Am decis deja în legătură cu asta ‎iar dvs veți veni în biroul meu.
‎Nu voi veni în biroul dvs ‎până când dna Miller nu vine la bară.
‎- Dnă Miller, veniți la bară. ‎- Dnă Bryant...
‎Dacă nu veniți în biroul meu acum...
‎vă voi acuza de sfidarea instanței.
‎Apărarea o cheamă pe Sarah Miller.
‎Aprod!
‎Nu-mi vine să cred.
‎Ce-a fost asta?
‎Ce-ți pasă? Oricum sunt concediată.
‎Asta așa e.
‎Arunci totul la gunoi?
‎Asta ai vrut, nu-i așa?
‎Asta am vrut eu?
‎- Nu. ‎- Dacă de asta e nevoie...
‎Nu trebuie să meargă la închisoare.
‎E nedrept.
‎Nedrept... Ăsta e cuvântul.
‎Acum înțelegi.
‎Totul e așa. Legea poate fi nedreaptă, ‎dar era treaba ta
‎să intri în camera aia și să o îndrepți.
‎Tu ce-ai făcut? Ai venit nepregătită,
‎după ce ai convins-o pe femeia aia ‎să nu accepte un acord bun?
‎Ascultă, totul e nedrept.
‎Îmi place condamnarea ‎la care ești supusă acum,
‎dar stai pe timpul tău.
‎Judecătorul o să te lase aici ‎până când îți ceri scuze.
‎Și ia auzi, ne-a acordat o pauză, ‎ca să întocmim noi pledoaria finală.
‎Donnie e entuziasmat.
‎Nu puteai să anulezi procesul. ‎Ce-a fost în mintea ta?
‎Distracție plăcută aici!
‎Rory...
‎Da?
‎Du-te dracului!
‎Pasiune după gratii!
‎Frumos.
‎Noi, jurații,
‎o găsim pe acuzata Grace Waters,
‎vinovată de omor, ‎conform legilor statului Virginia.
‎N-am nimic, dragul meu.
‎N-am nimic.
‎- E în regulă, am eu grijă de el. ‎- Sarah...
‎- Am eu grijă de el. ‎- Mulțumesc.
‎Ai un colier Uzo?
‎Îl am din Africa. E unicat.
‎Am eu grijă de el. E în regulă.
‎N-o să crezi ce a făcut fotograful.
‎Vrei să te duc eu?
‎De dus, te duci oricum.
‎Gardian!
‎Îmi vorbești așa în fața prietenei tale?
‎Prietena ei.
‎Gardian!
‎Vreau să vorbesc cu avocatul meu.
‎Verdictul în cazul Grace Waters ‎e de vinovăție.
‎Sentința se va pronunța peste câteva luni.
‎Turnura cazului nu e o surpriză
‎pentru nimeni din sală ‎și nici pentru jurați.
‎Verdictul e cel așteptat.
‎Grace se aștepta să fie condamnată ‎și nimic nu s-a schimbat azi aici.
‎...au prezis ‎că un acord privind vinovăția e în lucru.
‎Iubito, cere-i scuze judecătorului ‎ca să putem pleca acasă.
‎Te rog.
‎Prognoza indică ploaie după-amiază.
‎În acest anotimp, ‎n-am avut cantități mari de ploaie
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Da, mă simt bine.
‎Chiar vrei să vorbești cu Sarah azi? ‎E cam...
‎Da, așa ar trebui.
‎Înțelegi?
‎Știu că se simte ‎la fel de rău ca mine acum.
‎- Iubitule, oprește aici. ‎- Acum?
‎Da. Pot să merg pe jos de aici.
‎- Ești sigură? ‎- Da. Trebuie să te întorci la lucru.
‎Ești sigură?
‎- Stă să plouă. ‎- Ba nu. Mă descurc.
‎Bine. Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎- Ai grijă. ‎- O să am.
‎- La revedere! ‎- Pa!
‎Ne vedem acasă.
‎Bună!
‎Bună! Te cunosc.
‎Unde te duci?
‎Trebuie să plec.
‎Nu, vino cu mine.
‎- Unde te duci! ‎- Trebuie să plec!
‎Hai să mergem înapoi la dna Sarah.
‎Haide, e în regulă. ‎Ea știe că ai plecat?
‎S-a dus la bancă. E întâi ale lunii. Pa!
‎Bine. Hai înapoi acasă la dna Sarah.
‎Probabil că nu știe că ești afară.
‎- Haide. Nu mai sta în ploaie. ‎- Nu.
‎Nu. Nu mă face să merg înapoi, te rog.
‎- Haide e în regulă. Te ajut eu. ‎- Nu.
‎- Ești cu mine. ‎- Mă duc acasă la mine.
‎Casa mea.
‎- Casa ta? ‎- Da.
‎Haide, e în regulă. Te ajut eu.
‎- Să intrăm... ‎- Nu mă face să intru înapoi.
‎Nu vreau să mai stau acolo.
‎Nu mă face să mă întorc acolo. Te rog.
‎Haide.
‎Ești în siguranță.
‎Ai lăsat ușa larg deschisă.
‎Nu am toate cheile.
‎Toate cheile? Bine.
‎Intră.
‎Ești acasă la dna Sarah. Aici locuiești.
‎- E casa ta, e în regulă. ‎- Nu...
‎Vreau să merg acasă la mine.
‎Casa mea e...
‎E în regulă.
‎Îți aduc niște apă.
‎Casa mea e pe strada Sycamore, la 2989!
‎- Pe Sycamore? ‎- Da.
‎Acolo locuiesc.
‎Adresa e: strada Sycamore, nr 2989.
‎Strada Sycamore 2989...
‎Nu vreau să mor aici ca...
‎Gloria și...
‎Brenda și... Shane.
‎Shane s-a aruncat de pe acoperiș.
‎A sărit de pe acoperiș.
‎Nu mai am nimic! Nimic!
‎Nu!
‎Era fotografă.
‎Foarte talentată.
‎Dumnezeule! Este...
‎Asta e o fotografie de-a lui Shane?
‎Da.
‎Să vezi lumea printr-o lentilă de 35 mm...
‎E ceva unic.
‎Cineva mi-a accesat conturile. ‎Mi-a furat parolele.
‎Voiam să mă duc la mine acasă...
‎și să chem poliția să vină să ne ajute.
‎A trebuit să-mi construiesc propria barcă.
‎Nu e corect?
‎Adică... nu pot să ajut pe toată lumea.
‎Le e foame.
‎Bine.
‎Stai aici.
‎Stai aici. Mă întorc imediat.
‎Rămâi aici.
‎- Ai dreptul să nu spui nimic. ‎- Agent Bryant?
‎Aici Bryant. Walt, spune.
‎N-o să-ți vină să crezi. ‎Uită-te pe computer.
‎Stai acolo. Nu mișca!
‎Băga-mi-aș!
‎Ajută-mă! Ajută-mă!
‎Bună, Alice.
‎Nu eu am lăsat-o înăuntru. Nu-mi face rău.
‎Ai prins-o?
‎Dumnezeule!
‎Unii nu învață niciodată.
‎Nu-i așa?
‎Mama vorbește cu tine.
‎Dar o să învețe ‎să-și vadă de treburile lor.
‎Poliția, deschide!
‎Aici agentul Bryant, ‎sunt pe West Lesson, la 2342.
‎Solicit ajutoare.
‎- Deschideți! ‎- 29, în șapte minute.
‎- Deschideți, doamnă, poliția. ‎- Da?
‎- Da, deschideți. ‎- Sigur. Bună!
‎- Da, bună! ‎- O caut pe soția mea.
‎- Cine e soția dvs? ‎- Știți cine e!
‎Jasmine Bryant, a apărat-o ‎pe prietena dvs, Grace Waters.
‎- A zis că vine aici. ‎- Nu am văzut-o.
‎- Vă supărați dacă intru? ‎- Aveți mandat?
‎Fără mandat, nu puteți să intrați.
‎V-am zis, nu e aici.
‎Nu e aici.
‎Jasmine!
‎Unde e soția mea?
‎Jasmine!
‎Nu mișca!
‎Rămâi aici.
‎Jasmine!
‎Iubito...
‎Jasmine, dă-mi-l.
‎Cred că e amețit.
‎Am aflat că Shannon Delong, ‎pe numele adevărat Maurice Mills,
‎împreună cu mama sa, Betty Mills, ‎zisă Sarah Miller,
‎răpeau femei în vârstă,‎ ‎le luau averea
‎și le țineau ostatice ‎pentru datele personale.
‎El e căutat în nouă state pentru bigamie ‎și pentru extorcare și alte infracțiuni.
‎Am mai descoperit
‎că cei doi nu doar că le țineau ostatice ‎pe femeile în vârstă,
‎dar el e căutat pentru înșelarea ‎a cel puțin 16 femei de vârstă mijlocie.
‎Perechea mamă-fiu activează ‎de cel puțin 25 de ani,
‎furând milioane de la victimele lor ‎în acest timp.
‎Grace Waters a fost una dintre victime.
‎În lumina noilor probe,
‎statul Virginia dorește ‎să-i ceară scuze doamnei Waters.
‎Sunteți liberă.
‎Urmează să aflăm ce s-a întâmplat
‎cu averile acestor femei.
‎Avocatul lui Grace Waters, Jasmine Bryant, ‎a dat în vileag această schemă.
‎- Dnă Waters! ‎- Iată-le!
‎- Bine... ‎- Dnă Waters!
‎Dnă Waters, cum e să fiți liberă?
‎Minunat.
‎Dnă Waters, vă bucurați că s-a terminat?
‎Nu s-a terminat.
‎Faceți loc!
‎În prezent, Sarah Miller, ‎mai bine zis, Betty Mills, e fugară.
‎Ce experiență aveți ‎cu persoane în vârstă?‎
‎Am grijă de ele.
‎Și le iubesc...
‎ca pe familia mea.
‎Veniți să o cunoașteți pe mama.
‎Mi-ar plăcea.
‎Cum vă numiți?
‎- LuAnn. ‎- LuAnn...
‎Cred că am citit despre ea.
‎Nu a lucrat la o instituție financiară?
‎Da, așa e.
‎Ce funcție a avut?
‎- A fost director timp de zece ani. ‎- Doamne...
‎Impresionant.