Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALSPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Filippinerna...
Är ni beredda?
Mina damer och herrar...
En applåd för Jo Koy!
Hej!
Ja!
Jag älskar er. Tack!
Det här är fantastiskt.
Jag är helt till mig. Jag kan inte beskriva hur till mig jag är.
Ledsen om jag upprepar mig, men det är så jag känner.
Jag är helt till mig. Det här är höjdpunkten i min karriär.
Alla har sina livsmål. Här får jag bocka av mitt livsmål.
Jag har fått med mig Netflix till Filippinerna. Det är inte klokt!
I kväll ska jag visa er min historia medan vi skriver historia.
Vi ska visa upp den filippinska kulturen för hela världen. Det ska vi göra!
Vi visar Filippinerna för världen!
Jag ska visa er musik, artister och mat. Precis allt i showen är filippinskt.
Kolla! Alla här inne är filippinier. Kasinot ägs av en filippinier.
Den satans kameramannen är filippinier!
Och jag har precis fått veta att vi är släkt. Han är min morbror!
Nu ska jag fråga världen: Har ni träffat en filippinier?
Om ni har besökt ett sjukhus är svaret ja.
Alla sjuksköterskor kan sjunga och dansa, och det finns alltid en komiker på akuten.
Det är precis vad filippinier gör. De sjunger, dansar och skrattar.
Och mäter ens blodtryck.
Ni som tittar hemifrån kommer att älska den här showen
eftersom vi ger er en förstaklassbiljett till Filippinerna
och Netflix står för notan.
Nu ska ni få lite trivia.
Många vet inte det här, men Filippinerna består av 7 000 öar.
Och det talas runt 187 olika språk.
Etthundraåttiosju språk!
-Kan ni ta in det? -Ja!
Men ett språk talar ni alla flytande.
Karaoke. Och det är för fan japanska!
Så det blir nog 188 språk.
Vi har underhållning i blodet. Min syster sjöng, och jag dansade.
Nu tänker ni: "Dansade du?" Ja, det brukade jag göra.
Jag är en tvättäkta breakare från 80-talet.
Jag minns när jag körde moonwalk på talangtävlingar.
När mamma upptäckte att jag kunde imitera Michael Jackson
var det den bästa och sämsta dagen i mitt liv.
Den bästa dagen för att mamma sa: "Du är begåvad."
Den sämsta dagen för att mamma sa: "Du är begåvad."
När hon insåg att jag kunde dansa som Jackson
tvingade hon mig att göra det varenda gång vi fick besök.
Varenda gång. Det kvittade vem det var.
"Din moster är här. Joseph, kör Michael Jackson."
"Joseph, din farbror är här. Kör Michael Jackson.
Och inte bara en gång så där."
"Joseph, mina jobbarkompisar är här. Kör Michael Jackson en gång."
Hon tvingade mig att dansa så hela mitt liv
tills jag hade fått nog. Jag tänkte inte köra Michael Jackson mer.
Jag minns den dagen.
"Joseph, mina kollegor är här. Kör Michael Jackson."
Jag sa: "Nej, jag vägrar. Jag har fått nog. Säg inget om det."
"Men jag sa det till mina kollegor och…
Kolla, de väntar ju.
Kom igen, Joseph. Kör... Kom igen.
Bara en, Joseph."
"Nej. Säg inget till folk om det. Jag har fått nog. Jag vägrar."
"Herregud, Joseph. Det är därför mina kollegor är här.
De vill se dig köra Michael Jackson, och så vägrar du? Du skämmer ut mig.
Varför vill du inte köra Michael Jackson? Berätta det. Varför?
Berätta varför du inte vill köra Michael Jackson. Varför?"
Och jag sa: "För att jag är 33."
"Flytta hemifrån, då." "Fan heller."
Det här är fantastiskt. Det allra bästa med showen!
Jag får ta med mig några av mina grymma filippinska vänner
hem till Manila där allt tog sin början.
Killen som kommer nu är en av världens bästa breakdansare.
Han ska representera USA i OS i Paris i breakdans.
Kolla här.
Hur är läget? Vi är vid The Tenement, och det är en stor ära att vara här.
De som bor här har inte mycket, men de har kärleken till dansen.
Det är en viktig del av filippinska kulturen,
och jag ska få hålla i en lektion här.
Musik! Vi kör en gång tillsammans.
Okej. Är ni beredda? Nu kör vi.
Jag tittar på nu.
Fem, sex, sju, åtta. Kör!
Sex. Åtta. Och...
Fyra.
Åtta. Två. Snyggt!
-Okej. -Det här är själva grejen!
Jag har känt Ronnie i 20 år. Två ungar i Las Vegas, och se på oss nu.
Man ska springa lite hafsigt. Man springer inte så här, utan så här.
En gång till. Nu kör vi!
Ja!
Vi tar en liten paus.
Bara lite feedback. Tänk på era danssteg som en bild.
Då vet man om man sätter dem. Skyndar man sig, blir det otydligt.
Man tror att man sätter dem, men blir man trött,
så överdriver man inte rörelserna längre. Dubbla knän.
Greppa huvudet. Greppa bröstkorgen. Fot. Fot.
Var noga med detaljerna eftersom de lyfter upplevelsen.
Jag är lyckligt lottad som får vara här. Ni lär er snabbt och har en grym stil.
Filippinska breakare har schyst stil och avancerade, nyskapande moves.
Det ser jag att ni alla har. Ni är vassa. Respekt!
Hatten av för er. Ni var grymma.
Nu blir det en riktig cirkel!
De satsar rejält. Det är så här man gör sig ett namn som breakare.
Genom att utmana nån som Ronnie. Kolla!
Så där!
-Du var helgrym. -Jag är breakare från Parañaque.
Jag bor i Filippinerna.
Jag är en fattig breakare och bor i en jeepney.
Jag lär barn att inte ta droger.
-Jag lär barn att förändra sina liv. -Det är fantastiskt.
-Jag tror på dig. -Jag är breakare från Parañaque.
Snyggt!
Kör hårt!
Det här är riktig jävla breakdans!
Nu kör vi!
Herregud!
Så där ska det se ut!
Det var oväntat. Jag trodde inte att så många skulle dyka upp.
Helgalet.
Några av dem var från staden som min familj kommer från: Iloilo.
Från Pangasinan.
Man känner sig ödmjuk när man inser att de kommit ända hit för workshoppen.
-Det var oväntat, va? -De var fantastiska.
De var grymma.
Min favorithistoria från cirkeln var en breakare som sa:
"Jag bor i en jeepney, men jag breakdansar.
Jag lär barn breakdans, så att de inte börjar knarka.
Nu utmanar jag Ronnie."
Han har sett dig på Youtube, och det har inspirerat honom
att försöka få barn att skippa droger och dansa i stället.
Det gör mig ödmjuk.
Jag har släkt som bor i hyreskaserner, och jag har besökt dem.
-Att vara här är... -Jag vet.
Här finns vårt ursprung och våra blodsband.
Ja. Helt klart.
-Det gör en ödmjuk. Vilken ära. -Titta på den här miljön.
Det gör en ödmjuk. Det bevisar att allt är möjligt.
Oavsett ens situation är det möjligt.
Ja!
Inte riktigt klokt! Det där var Ronnie. Jag har känt honom sen han var 17.
Jag bokade in ståuppgig, och så uppträdde han på mina gig.
Det är helgalet att två filippinier som känt varann i 20 år
nu får göra det som de älskar i sitt fosterland Filippinerna.
Hur galet är inte det?
Ännu galnare är att ungdomarna i The Tenement
kände till Ronnie från internet.
Ungdomarna där kan gå in på Youtube
och hitta en filippinsk breakare på andra sidan jorden.
Plötsligt dansar de ihop. Så vackert. Det gick inte när jag var barn.
Jag kunde inte surfa på nätet 1989. Inser ni hur svårt det var för mig?
Inser ni hur svårt det var
att hitta en annan filippinsk komiker 1989 utan internet?
Inser ni hur svårt det var att hitta en annan filippinier 1989?
Det var svårt!
Därför hade jag filippinska flaggan på bröstet i Tonight Show.
Folk frågar ofta: "Varför bar du flaggan i Tonight Show?"
Andra filippinska ungdomar som ville bli komiker skulle bli inspirerade.
Om de såg mig skulle de tänka: "Det kan jag också göra."
Enda skälet till att jag bar den.
Fast det finns ett annat skäl till att jag bar den.
Kvällen efter att jag hade spelat in Tonight Show...
En habil, filippinsk boxare vid namn Manny Pacquiao...
...skulle möta Antonio Barrera som jämt vann på knockout.
Det var helt omöjligt för Manny att vinna.
Om ni hade satsat huset på Manny hade ni fortfarande levt på pengarna.
Han skulle inte vinna. Hela världen såg på, och jag var taggad.
Äntligen skulle en filippinier i världsklass få representera sin nation.
Jag var heltaggad. Flera hundra miljoner såg matchen.
Och så vann han.
Han fanimej vann.
Han vann.
Jag minns att jag tänkte: "Herregud, han vann."
Det var otroligt!
Jag visste att den dagen...
...skulle flera hundra miljoner...
...höra den starkaste filippinska brytningen nånsin.
Den var så jävla stark!
Tidernas starkaste filippinska brytning, och jag var jätteglad!
"Det är min satans brytning!"
Jag minns intervjun kristallklart.
"Manny, hur förberedde du dig för matchen?"
Han sa: "Jo, alltså...
När han slog så där, så...
Han gjorde så, och jag så där.
Sen slog han mig. Jag såg på honom och slog tillbaka.
Han gjorde så där, och sen... Han...
Han... Du vet...
Han... Herrejesus."
Men jag var stolt över Manny eftersom han pratade engelska.
Jag vill inte göra mig lustig. För första gången fick världen uppleva
en filippinsk brytning, och jag var stolt.
Inget ont om Antonio Barrera, men oavsett hur många gånger han vann...
...så pratade han spanska. Han är ju mexikan.
Men den kvällen sa Manny: "Jag ska prata engelska."
Det ska han fan ha kredd för.
Det är fantastiskt.
Han visste att han hade förbluffat världen.
"Jag ska prata så gott jag kan för att visa alla vem fan jag är."
Och det gjorde han.
Jag minns att HBO Sports gav honom en tolk.
Det är sant. Kolla upp det. De gav honom en tolk.
När han hade pratat klart sa de: "Stort tack, Manny."
Sen frågade de tolken: "Vad sa han?" Och tolken sa: "Han pratar engelska!
Förstår ni inte vad han säger?
Allt han säger, säger jag med. Förstår du inte det?
Förstår du inte 'herrejesus'? På allvar? Den här jäveln är galen.
Din skitstövel. Fan ta dig."
Nu får filippinsk-amerikanska komiker fler möjligheter att uppträda på scen.
Men många av dem har inte återvänt till fosterlandet. Kolla här.
VÄLKOMMEN TILL MANILA
NINOY AQUINOS FLYGPLATS
Det känns som om det gått två timmar. Antingen har de glömt oss,
-eller så är vi i fel stad. -Jisses. Jag har ont i magen.
-Är det en jeepney? -Sällan. Jäklar!
Jäklar!
Ja!
Hämtar du oss i en jeepney?
Rullar du in i en jeepney? Fantastiskt!
-Så här ska det se ut. -Välkomna till Filippinerna!
-Första gången? -Ja.
Nu tar vi era väskor. Kom.
-Skippa väskorna. Jeepney-dags! -Nu fattar jag att jag är i Filippinerna.
Jag har hört talas om jeepneys. Nu sitter jag i en.
Jag vill berätta om hur påhittiga filippinier är.
När amerikanerna gav sig av lämnade de kvar sina jeepar.
Filippinierna tänkte: "Det här kan bli ett transportmedel...
...som vi kan leva på." Därför kallas de jeepneys.
-De är original-Uber. -Ja.
-De startade det. -Ja!
-När flyttade dina föräldrar? -Pappa föddes här.
-Jaså? -Ja, han föddes här.
-Han flyttade härifrån som 6-åring. -Reste ni aldrig hit som barn?
-Aldrig. -Helgalet.
Wow. Hur gammal är kyrkan?
-Runt 200 år. -Helgalet.
Vad vacker!
Hur gamla var dina föräldrar vid flytten till Iowa?
-Pappa kom till Iowa i sjätte klass. -I sjätte klass?
De kunde ingen engelska. De gifte sig i Filippinerna.
Han fick dit mamma när hon fyllt 21. När jag berättade om resan hit...
....blev de väldigt rörda på flygplatsen.
De sa: "Se till att insupa allt."
Tack. De blev rörda av att jag skulle få uppleva det.
Hej!
-Jättekul. -Herregud.
Här pekar man ut maten. Så peka.
Vitlöksris! Ägg! Korv!
Filippinsk frukost i sitt esse.
Puta! Så där.
Herregud, en katt. Herrejesus!
-Jag är glad att ni är här. -Tack ska du ha.
-Jag älskar er. -Detsamma.
En applåd för min vän Andrew Lopez.
Hej!
Hur är läget, allihop? Hej.
Schyst att vara i Filippinerna för första gången.
Det känns fantastiskt eftersom jag är omgiven av folk som liknar mig.
Jag tror inte att alla asiater ser likadana ut,
men när jag precis hade stigit av planet här
såg alla på mig och sa: "Du är jättelik Coco Martin."
Jag sa: "Vem fan är Coco Martin?"
Coco Martin är Filippinernas svar på Tom Cruise.
Jag kollade upp honom. Jag är jättelik honom
om Coco Martin knarkade.
Men det är härligt att se människor som liknar mig.
Jag är uppväxt i en stad med 10 000 vita människor, och så jag.
Jag var den ende asiatiske killen där.
Om man ville besöka kinarestaurangen åkte man hem till oss.
Så vitt var det här stället. Och jag heter Andrew Lopez.
Fattar ni hur förvirrande det var för alla vita människor?
Hela mitt liv har jag fått förklara vad en asiat är
eftersom de aldrig sett en.
Vet ni vad jag gjorde på "visa och berätta"?
Jag tog med mamma till skolan.
Jag visade henne
och sa att jag var filippinier, vilket fick alla att baxna.
De hade aldrig hört det ordet.
De trodde på riktigt att jag pratade om en sjukdom.
Barnen på lekplatsen sa: "Har ni hört om den mexikanske ungen?
Det har visat sig att han har filippinier."
Jag tog mig därifrån. Nu möter jag er och insuper kulturen.
Jag vill få kontakt med damerna här,
så därför slog jag på Tinder det första jag gjorde.
Den är inställd på 150 meters radie
så kom igen alla bruttor, se till att vi matchar.
Jag har ett pass. Jag tar med dig till USA.
Jag håller dig, badar dig, äktar dig och kysser både ditt arsle och din mun.
Nu kör vi. Jag älskar Tinder.
Ge inte sken av att inte ha Tinder. Jag såg tjejerna gå in här.
Tjejerna med fejkögonbryn, ni finns på Tinder.
Och jag svajpar höger på alla.
Så kom igen alla tjejer, nu kör vi. Jag svajar höger på alla foton.
Aldrig vänster. Jag söker kärleken.
Jag tittar inte på fotona. Jag svajpar i fickan.
Jag svajpar konstant höger.
Jag vet inte ens vem som väntar på mitt hotellrum.
Jag älskar Tinder så mycket att det har förändrat mig.
Jag vill vara gay för att få suga kuk och få fler matchningar.
Tinder är det bästa i hela mitt liv. Jag har en kondom på mig nu.
En extra stor. Den passar inte,
men jag känner mig svart, och då får jag fler matchningar.
Det är riktigt dumsmart.
Jag känner många dumsmarta personer.
Vet ni inte vad det är måste ni träffa en smart rasist.
Det är en dumsmart person.
Ni ska få exempel på en smart rasist. Jag träffade en kille som var sån.
Han kom fram och sa: "Hej, polaren. Varför använder alla asiater ätpinnar?"
"Har du nåt problem med asiater?" "Jag tycker att bestick är enklare."
Och jag sa...
"Du har rätt."
Mina föräldrar är öppenhjärtiga. De är grymma.
Jag älskar dem. De har alltid brytt sig.
Pappa var i flygvapnet och gjorde allt för mig.
Pappa är en tävlingsinriktad filippinier, och såna är helgalna.
Hur tävlingsinriktade de är märks när de nyser.
Filippinska pappor nyser skithögt och vill nysa högre än andra pappor.
Ni vet vad jag menar.
Man kan vara i kyrkan där alla är knäpptysta,
men behöver ens pappa nysa, så...
Och så säger han prosit till sig själv. "Prosit..."
Mamma var också grym. Hon gav mig tuff kärlek.
Jag minns när hon kom på mig med att dricka.
Jag var 16 och hade en flaska whisky, och mamma fick syn på den.
Hon sa: "Varför har du alkohol? Vet du hur det påverkar folk?"
Minns ni när ni blev påkomna med en cigg som unga?
Ens mamma sa: "Varför har du en cigarett? Vet du hur det påverkar folk?"
Och som straff tvingades man röka hela cigarettpaketet.
Mamma kom på mig med whiskyn och sa:
"Varför har du whisky? Vet du hur det påverkar folk?"
Och sen drack hon hela flaskan.
Tack. Jag heter Andrew Lopez. Jag älskar er. Tack!
Andrew Lopez!
Min nästa gäst... En applåd för Joey Guila!
Ja då... Filippinerna!
Ja, kom igen. Jag känner det. Fortsätt.
Tack så mycket. Det lät som en prutt.
Klappa om ni håller med.
Det borde vara fler filippinier i Hollywood-filmer.
Eller hur?
Jag vill se den första filippinska cowboyfilmen.
Kan ni tänka er?
Det är inte hästen, utan sandalerna.
Jag var nyligen på min 30:e high school-klassträff.
Och jag tog inte ens examen.
Jag ville bara gå på festen.
Alla var där.
När dj:n spelade första låten sa vi: "Det är min låt."
Två låtar senare: "Det är min gikt."
Jag älskar filippinska fester. Särskilt mina egna.
Min faster hälsar jämt med en förolämpning.
Händer det er med? Den där fastern...
"Hej, faster." "Vad har hänt med ditt ansikte?"
"Vad är fel?" "Det ser ut så.
Vad har hänt med din hals?" Hon har en ficklampa.
"Vad är fel med halsen?" "Den ser ut så."
"Det här är min flickvän." "Jaså? Ser man på.
Vad hände med den smala?"
"Du är elak, faster." "Jag är inte elak.
Jag är katolik."
Hon är religiös. Hon gillar gambling med.
Ni skulle se henne vid spelautomaterna.
Hon har ett långt radband som hon lägger ut.
"Gud, snälla...
Snälla, Gud. Se till att jag vinner."
Sen drar hon i den.
"Skit också.
Vad har hänt med dig?
Älskar du mig inte?"
Jag har varit på sjukhus. Cancern har gett med sig.
Jag är jätteglad över att vara här.
Och sjuksköterskor... Har vi några här?
Ni är alla drottningar!
På sjukhuset... Sjuksköterskor har fullt upp. Jag sa:
"Syster, hjälp mig."
De bara gick förbi. Då sa jag: "Syster, vänta. Jag är filippinier!"
Då sa hon: "Va? Varför har du inte sagt det?
Du kunde ha fått nåt gratis."
Filippinerna! Jag heter Joey Guila. Tack så mycket.
Jag älskar er alla.
Joey Guila!
Andrew Lopez!
Andrew Lopez. Ett väldigt förvirrande namn på en filippinier.
Därför har vi alla smeknamn. Jo Koy är inte mitt riktiga namn.
Det är mitt smeknamn.
Ni är helt tagna. "Va?
Är han en bedragare?"
Det är mitt smeknamn som min moster Evelyn kom på.
Jo Koy är inte mitt riktiga namn. Jag började med ståuppkomik 1989.
Jag brukade använda mitt riktiga namn. Joseph Glenn Herbert.
Fan ta er! Därför bytte jag namn.
När man börjar ståuppa måste man köra amatörkvällar, barer och restauranger.
Man har tre minuter på sig. Med mitt riktiga namn skrattade folk.
"Joseph Glenn Herbert." Folk skrattade. "Jäklar."
Alla mina gig handlade om mitt jävla namn.
Sen var jag hos min moster efter ett gig. Jag pratade med min kusin Mona.
Jag sa: "Jag måste byta namn.
Varje gång jag går upp på scen och presenteras skrattar folk."
Min kusin sa: "Ja, ditt namn suger ju."
"Jag vet. Vi behöver ett nytt namn."
"Varför skippar du inte efternamnet och har ditt andranamn som efternamn?"
Jag sa: "Joseph Glenn?"
Hon sa: "Det suger med.
Skippa andranamnet och använd ditt efternamn som förnamn."
Jag sa: "Det är ju ändå Herbert."
Och när jag sa det stod moster Evelyn i köket och sa:
"Jo Koy, ät!"
Och då insåg jag:
"Det är mitt namn."
Hon hade jämt kallat mig det,
men det var först då jag insåg att jag skulle heta så.
"Jag ska kalla mig Jo Koy." 1989. Då insåg jag det.
Sen dess har jag i 30 år kallat mig Jo Koy.
När den senaste komedispecialen släpptes blev jag intervjuad.
Alla reportrar ställde samma fråga: "Varför kallar du dig Jo Koy?"
Jag sa: "Jag har inget svar på det."
Jag sa: "Så gör filippinier.
De döper en till nåt och kallar en sen nåt annat."
Det här är en sann historia om nåt jag nyss fick veta.
Det hände för fyra månader sen.
Jag åkte till Vegas och bjöd moster Evelyn på middag.
Jag sa: "Moster Evelyn, många reportrar frågar mig hur jag fick mitt smeknamn,
och jag har ingen förklaring, så du kan väl berätta
hur du kom på smeknamnet Jo Koy?"
Hon är jättegammal. Hon tittade på mig och sa:
"Jag kallar inte dig Jo Koy."
Då insåg jag: "Herregud, hon är gammal.
Hon håller på att tappa fotfästet."
Jag kände för henne och sa: "Moster, det är jag. Jag är Jo Koy.
Jag är Jo Koy. Din favoritsysterson.
Jag är Jo Koy."
Och då sa hon: "Jag vet vem du är.
Jag är inte dum.
Jag bara säger att jag inte kallar dig Jo Koy."
Jag sa: "Vad snackar du om? Driver du med mig?
Menar du allvar? Det har gått 30 år utan att du har sagt nåt."
Hon sa: "Jag har aldrig sagt nåt eftersom du jämt säger Jo Koy.
Jag låter dig hållas."
"I 30 år har du alltså låtit mig säga Jo Koy?
Jag är säker på att du den där dagen sa: 'Jo Koy, ät.'
Då insåg jag att det var mitt smeknamn. Är du allvarlig?"
"Ja. Jag kallar inte dig Jo Koy."
"Men vad...
Vad kallar du mig då?"
Det här är sant. Är ni beredda? Ni kommer att börja gråta.
Jag lovar att jag nyligen fick veta det här.
"Vad kallar du mig, då?" Hon sa: "Jag kallar dig Jo Ko.
Det är ditt smeknamn. Jo Ko."
Och för alla er där hemma som inte förstår det,
så betyder "ko" på tagalog "min".
Mitt smeknamn är "min Jo". Jo Ko. Visst är det jävligt gulligt?
Jättegulligt!
Jag visste inte om det.
Jag sa: "Vilket gulligt smeknamn!"
Hon sa: "Ja. Det är du som jämt säger Jo Koy. Jag vet inte vem fan det är.
Varje Netflix-special: 'Dags för Jo Koy.'
Då undrar jag: 'Vem fan är det? Han heter Jo Ko!'"
Varför sa hon inget för 30 år sen?
Alla mina kringprodukter är felstavade.
Min nästa vän, Ramon Ibanga, använder inte heller sitt riktiga namn.
Men vet ni vilka han har jobbat med? Drake.
J. Cole, Jay-Z och Beyoncé.
Och gissa vad? De är också smeknamn.
De är smeknamn. Inte Beyoncé, men det har jag jämt trott.
Han är mer känd som den Grammybelönade producenten Illmind.
Vi har tagit hem honom för att skapa musikmagi i Filippinerna.
Kolla här.
STUDION, MANILA
Yo!
-Schyst! -Den legendariske Illmind.
Tack så mycket. Hur är läget?
-Jag är ett fan. -Trevligt. Tack.
-Det här är helgalet. -Ja. Ofattbart att vara här.
Vi ska fixa en introlåt åt Jo.
Vi borde använda riktiga slingor och ljud som känns äkta.
Det är jag med på.
Det här är en möjlighet att introducera den filippinska kulturen i USA.
Vi ska förena de två kulturerna. Nu sätter vi i gång.
Jag älskar slingan.
-Vad ligger BPM på? -Åttiofem.
Kan du fixa 90?
Okej.
Från vilken skiva kommer gitarren? Har du den här?
Den har jag skapat.
-Har du med dig skivorna? -Ja.
-Helgalet! -Ja.
Vi kan köra trumrytmen i bakgrunden.
Du ska se. Trumrytmen som vi ska använda blir helgalen.
-Okej, det räcker. -Vad sägs om några inhemska stycken?
-Ja. -Eller hur?
Kan vi... Kan du koppla in den och importera samplingarna?
Jag ska lägga in det första stycket.
Om du lägger till lite djup bas...
-Lita på mig. -Visst!
Jag vill importera sången.
Och se om jag kan få ihop sången med slaginstrumenten.
Och sen vill jag att du lägger till boombap-trummor.
-Jag gillar trummorna. -Jag tänkte att de skulle komma in...
Bara i introt, och sen skriker nån typ...
"Ännu en jävligt galen filippinier."
Innan en rappare kommer in.
-Det är grymt! -Ja.
Underbart!
Ni kommer in efter åtta takter.
-Åtta takter. -Då kör vi.
Illmind, du är min lodi.
-Fattar du lodi? -Nej.
-Det betyder "idol". -Jaså.
-Jag gillar hans stil. -Ja.
Plats på scen för:
Jo…
...Koy!
Väsnas, för fan!
Galet!
-Jo Koy är här. -Mannen, myten och legenden.
-Läget? -Polaren...
-Ill! Jag älskar dig. -Alltså...
-Kul att du är här. -Svårt att ta in!
Galet! Jo Koy i egen hög person.
Jag är jätteglad. Det här är fantastiskt. Känns det bra?
-Jag älskar låten. Gör du det? -Ja.
Världarna möts. Precis vad vi var ute efter.
Din historia är så otroligt inspirerande.
Vi lever i en generation då man kan nå ut och visa folk vem man är.
Nu har de här barnen inspirerats av det.
Vi ger vårt folk en chans att inse att det är möjligt.
Man kan ha samma utseende och bakgrund som vi och åstadkomma nåt.
Under en lång period saknade vi den visionen.
"Jag kan stå i dj-båset som Illmind."
Eller: "Jag kan skämta på en scen som Jo Koy. Jag kan göra det.
Jag måste inte bli sjuksköterska."
Så är det. Så är det på riktigt.
Med, du är grym. Jag gillar dig!
Jag ser fram emot att se dig gå ut till det här.
-Eller hur? Det blir sjukt häftigt. -Jag måste höra det.
En applåd för Illmind.
Det var grymt!
Hör ni låten? Den är nyskapad. Det är äkta filippinsk...
Och det är ett riktigt samarbete med min polare DJ Medmessiah.
-En applåd! -Vi har Med här!
Jag älskar allt vi gör i kväll.
Inget slår autenticitet. Tack, Illmind. Tack, DJ Medmessiah.
Jag har också tagit hit min vän Andrew Orolfo
för att smaka på riktig filippinsk mat
tillagad av min familj på en riktig, filippinsk bondemarknad.
BONDEMARKNAD, QUEZON CITY
Andrew!
Hur är läget? Nu kör vi.
Du ville ha frukost. Du ska få frukost.
Här är bondemarknaden.
-Hej! -Det är min syster Gemma.
Och den här vackra kvinnan är min moster. Min Ate Ofie.
-Välkommen hit. -Tack så mycket.
Jag vill att du ska få den allra godaste maten
på din första hemresa sen barnsben. Vi går runt och väljer mat.
-Vilken ska vi lägga i... -Bara den här.
Ett kilo, tack.
Välkommen till kycklingavdelningen. Här finns allt.
Vingar, lår, bröst... Vi tar helt enkelt en påse kyckling.
-Vad heter du? -Kalla mig Ludy.
Lodi? Idol!
-I Filippinerna är det "idol" baklänges. -Brorsan, hon heter faktiskt Ludy.
Jäklar också. Hon heter faktiskt Ludy.
-Jag var fel ute. -Ludy.
Men du är min idol. High five!
-Tack så mycket. -Tack så mycket.
-Nu äter vi. -Tack.
-Hur kul är det här? -Bland det bästa jag varit med om.
Eller hur? Min syster lagar mat åt oss nu. De låter oss laga mat i restaurangen.
Man kan inte gå in på en restaurang i USA och be att få låna köket. "Va?"
-Min favoriträtt är kyckling adobo. -Ja.
Har du ätit nåt som väckt barndomen till liv?
Mamma lagade jämt det när vi var barn.
Än i dag minns jag grytan som användes. Mamma har nog kvar den.
Blev inte dina vänner helsålda på kyckling adobo?
-De älskade det. -De blev tokiga!
Och på knytkalas blir folk helt till sig över vårrullar.
Varför berättar vi jämt för omvärlden om ankfoster? Nu får det räcka!
När reste du härifrån?
Jag kom hit som barn. Jag var nog inte ens tio.
-Menar du det? -Vi var här i en vecka.
När du började med ståuppkomik trodde du nånsin
-att du skulle få uppträda i fosterlandet? -Aldrig.
Det trodde jag aldrig. Jag är filippinier, men uppväxt i USA.
Jag blev rädd när jag fick veta att jag skulle uppträda här.
-Menar du det? -Ja, jösses.
Jag har fått för mig att de inte ska förstå sig på mig.
-Vem då? -Vem som helst. Filippinier, helt enkelt.
Komik är ju alltid komik. Är det roligt, så är det roligt.
Om ingen skrattar beror det på att du inte är rolig.
Ja. Jag har insett att mitt tankesätt och utseende inte är unikt.
-Vi har mycket mer gemensamt än jag anat. -Precis!
Jag ser fram emot att uppträda.
-Schyst! Nu ska vi äta. -Det gör vi.
Nu är det klart!
-Moster! -Tack.
Kyckling adobo.
Flaskkurbits, kyckling adobo, och vitlöksstekt ris.
Det här har jag lagat.
Min favoriträtt. Kyckling adobo. Bästa filippinska rätten!
I Filippinerna äter man med händerna, så...
-Kan jag få en gaffel? -Joseph!
-Bara ät den! -Ät den!
Ät den!
Härligt!
Mina damer och herrar, min vän Andrew Orolfo.
Hur är läget? Gillar ni showen? Är den bra?
Jag har umgåtts mycket med pappa.
Han har precis köpt såna där fotokromatiska glasögon.
Vet ni vad det är?
Om inte, så är det glasögon med linser som förändras,
så att folk inte vill ha sex med en.
Jag tycker att de är helfåniga. Jag vet inte om nån här har såna.
I så fall ska ni inte säga nåt för jag saknar respekt för er.
Är det såna, grabben?
Titta in i lampan. Jag bara skojar.
Jag tar tillbaka det. Om ni har såna glasögon
vill jag faktiskt att ni säger det innan ni börjar prata med mig.
För när jag pratade med pappa förändrades de mitt i samtalet.
Jag har aldrig nånsin känt mig så illa bemött.
Under samtalets gång gick vi utomhus, och då började de mörkna.
Jag fick skynda på min mening innan det var för sent.
Sån är min pappa. Han är verkligen helknasig.
Han är så knasig att han röstade på Trump. Sån är han.
Det överrumplade mig eftersom jag inte hade nån aning
om att han ens var medborgare, så...
Vi har umgåtts mycket.
Jag tror att vi försöker ta igen förlorad tid.
Mina föräldrar är inte ihop. Nån annan som växt upp med en ensamstående förälder?
Det var ditt fel. Och...
Jag skojar bara.
Mina föräldrar separerade när jag var i 12-årsåldern.
Och när jag var 15 fick jag veta det.
Rätt länge visste jag inget.
En dag frågade jag mamma: "Var har pappa hållit hus?"
Hon såg ut att tänka: "Jag visste att jag hade glömt nåt."
Varken jag eller min syster fattade att han stuckit.
När han bodde hemma umgicks han inte alls med oss.
Han var jämt borta, så vi hade ingen känslomässig anknytning till honom.
Så här var det. Ni vet när man är på fest och pratar med två andra personer.
De är uppslukade i samtalet, och man tillför inte riktigt nåt.
Så man backar sakta ut ur samtalet.
Och sen bildar man en ny familj. Har ni gjort så?
Ja.
Vi pratar fortfarande ofta.
Han har precis fått nytt jobb som skolbusschaufför.
Vilket känns knasigt för mig.
"Du körde inte den här ungen till skolan,
men nu vill du skjutsa allas barn dit. Visst."
Jag bor i Kalifornien.
Vi drabbas ofta av jordbävningar. Vet alla vad richterskalan är?
Bra. Jag har tänkt på saken
och tycker att det är galet att skalan för jordbävningars magnitud
även kan appliceras på penisstorlekar.
Några av er har redan fattat. Tänk efter.
Om man kör med en 3,5:a... "Kände du nåt?" "Nej. Det kände ingen."
5,5 till 6 är hanterbart.
Det är vanligast och kan nog vara bästa sorten. Tyst med er.
6,5 till 7 känns riktigt vilt.
"Det klarar vi nog en gång till, men vi borde vara bättre förberedda."
Allt över en åtta får en att tänka: "Herregud, allt är förstört.
Och hunden har dött. Varför?"
Det har varit mitt favoritskämt på sistone
eftersom jag kan se var på skalan killarna befinner sig
när jag drar skämtet.
Många av er ser ledsna ut vid tre, men...
Men vid åtta sa den här killen till sin tjej: "Det är jag."
Hon har inga invändningar.
Nu är min tid slut. Tack så mycket. Hej då.
Andrew Orolfo!
Vi har sett filippinsk-amerikaner uppträda i Filippinerna för första gången.
Men min nästa vän föddes här i Manila. Just det, här i Manila!
Nu turnerar han i hela världen. En applåd för Iñigo Pascual!
Tack så mycket!
Det här är "Catching Feelings".
Iñigo Pascual!
Ja! Så avslutar vi showen!
Så avslutar vi showen! En applåd!
Så ska det låta. Det här har varit en dröm som gått i uppfyllelse.
Verkligen. En dröm som gått i uppfyllelse,
och jag är glad att ha fått återvända till fosterlandet
och lyfta fram min kultur, vår kultur, inför alla tittare.
Jag hoppas att vi har roat er...
...och att ni har inspirerats att lyfta fram era egna kulturer.
Vilka de än må vara. Bara ta till er dem!
Men framför allt så har jag fått dela den här upplevelsen med min son.
Jag har fått ta hit honom för första gången!
Här har vi honom. Min grabb!
Ja! Jag älskar er. Hej då!
Undertexter: Anna Johansson
Hej. Det här är Jo Koy. Ni lyssnar på Morobeats.